Režie:
Karel KachyňaScénář:
Karel KachyňaKamera:
Richard ValentaHudba:
Milan SvobodaHrají:
Lukáš Vaculík, Markéta Hrubešová, Antonín Procházka, Zdeněk Martínek, Miroslav Moravec, Karel Šebesta, Ladislav Lakomý, Bohumila Dolejšová (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Příběh lásky, která se zrodila v dobách nenávisti... Podzim 1944. Na Labi u Drážďan kotví česká nákladní loď, naložená tabákem. Pracují na ní dva čeští lodníci, Kája Svorník (L. Vaculík) a Bohouš Kotera (A. Procházka). Oba s vědomím inspektora tajně kradou vzácný tabák, který Bohouš prodává na černém trhu v Praze. Hlavně se ale věnují milostným románkům s německými dívkami, jejichž jména si zapisují do lodního deníku. Kájovi se jednoho dne podaří dostat do postele mladičkou Ulriku (M. Hrubešová). Zpočátku si od krásné zrzky udržuje odstup, stejně jako od ostatních Němek, ale brzy zjistí, že se do bezelstné dívky zamiloval, stejně jako ona do něj. Je však doba války a vyhlídky českého kluka nejsou v jeho novém vztahu zrovna růžové: Ulrika je totiž dcerou velitele zajateckého tábora a také snoubenkou nacistického velitele od letectva… (Česká televize)
(více)Videa (1)
Recenze (121)
Karel Kachyňa má za sebou krásné filmy. Fany, Smrt krásných srnců, Pozor, vizita! a další. Oznamuje se láskám vašim mezi mé oblíbené patřit nebude. Tak předně Lukáš Vaculík. Idol osmdesátkových filmů a idol žen a dívek. Ty musely tehdy šílet. Vaculík a nahatý. Nejedna určitě Hrubešové záviděly. A k tomu všemu to je dobrý herec. Horší je to s Markétou Hrubešovou. V tomto filmu totiž kromě své nahoty dokázala i svůj talent, který ale někde, patrně kvalitou devadesátkových filmů (a hrála v takových ubohostech jako Peklo v řetězech apod.) postrácela. A nebylo to zdaleka naposledy co se svlékla. Tento film je výjimečný pouze tím, že je to prvně. Byla krásná a ne že ne. V roce osmdesát osm už snímek asi takový šok nezpůsobil, ale umím si představit, že o deset, dvacet let dříve by se z něj komunisti a možná i diváci potentovali. Čech hobluje Němku. A navíc nacistku. I když ne úplně přesvědčenou. Jenže Karel Kachyňa vcelku logicky a správně poukazoval na fakt, že ne všichni Němci byli špatní a ne všichni byli skutečnými nacisty, jak je v ději vysvětleno. Paradoxně by film vyvolal asi větší diskuzi a ohlas dnes než se stalo tehdy. ()
Vkusne natočená "červená knižnica" na pozadí tragických dejinných udalostí. Znie to trochu umelecky nedôveryhodne, avšak Kachyňa je iná trieda a do príbehu lásky dokáže nacpať viac, ako by sa pokúsilo množstvo tuctových režisérov. Mňa potešilo sústredenie deja na rieku, loď vždy predstavuje určitú formu slobody, až revolty a zároveň na rieke nevidíme hranice, že. Začnem si odškrtávať filmy, zaoberajúce sa bombardovaním Drážďan, zatiaľ u mňa vedie Slaughterhouse 5. Škoda, že Vaculíka má publikum zaškatuľkovaného v iných typoch úloh, pretože mi pripadal ako "oznamovateľ láskej svojej" presvedčivý. Hrubešová ukázala to, čo od nej všetci chceli, teda nahé telo, ale ona tam aj hraje a nepôsobí to vôbec rušivo. Aj napriek spomenutým umeleckým kladom sa pre ženy môže jednať o dosť zásadné slzotvorné dielo československej kinematografie. Ak by bol film známejší a častejšie vysielaný. ()
Jeden z nejhlubších českých filmů o odvrácené tváři druhé světové války, o tváři druhé strany, o skutečném vnitroněmeckém vnímání nacistického stroje na válku i jeho vnějších pištcových a dechových parádemarších byl už ve své - komunistické - době nadprůměrným dílem s neobvyklým tématem, jehož poloha byla fo té doby zpravidla výhradní doménou Vláčilovou a Körnerovou. To, že hranice mezi českým a německým prostředím nebyly nikdy zcela neprostupné, je dnes veřejným tajemstvím, tehdy to však byla utajovaná skutečnost (s výjimkou Ladislava Mňačka - jeho vynikající novely NOČNÍ ROZHOVOR a několika nečetných dalších). Láska - a nejen ona, také slušnost a statečnost - i tehdy bouraly ledy a podobně jako během Mnichova tvořily křehké můstky, které jen výjimečně přežily režimy, za nichž vznikly (SYNOVÉ A DCERY JAKUBA SKLÁŘE, Křelinův nedoceňovaný román BÁBEL). Základní osa vztahu - plamen osudové lásky českého plebejce a německé aristokratky - propůjčuje vlastně válečnému dílu ráz milostné romance plné něžného humoru, vzájemného škádlení a rodícího se silného vztahu. Kachyňovi se zde podařilo vytvořit vyvážený, harmonický umělecký celek, stejně hodnověrný v kresbě Drážďan, scén na gestapu nebo i naopak v zachycení domácího prostředí. Za neobvyklé lze označit i postižení českého "šmelingu", keťasení i náznak kritického pohledu na spolenecké bombardování Drážďan angloamerickými bombardovacími svazy v únoru 1945. Kachyňa tu přesvědčuje nejen jako režisér, ale i scénárista. Pro Vaculíka a Hrubešovou se tehdy jednalo o málo vídanou mimořádnou hereckou příležitost. Toto dnes už zklasičtělé dílo patří nejen v rozsáhlé Kachyňově filmografii, ale v dějinách národní kinematografie vůbec k jejímu zlatému fondu. Oprávněně i zaslouženě. ()
Mne sa táto love story s trpkým koncom páčila. Vaculík je fajn a Hrubešová je kočka. Vadilo mi jedine jej občasné škriekanie keď Kája potiahol koberec a potom sa dialo čo sa dialo. Atmosféra slobody na lodi počas vojny vonku mi veľmi imponovala. Cítiť, že na režisérskej stoličke sedel niekto pevný. Taktiež hudobný motív fajn. V tých Drážďanoch sa mohlo hovoriť nemecky, to je pravda. Taktiež až príliš melancholický záver mi nesedí, ale také kostrbaté 4* tomu dám. ()
Tohle bylo velmi silné a poctivé, a to nejen kvůli závěrečné emocionální náloži. Ta totiž není samoúčelná a vlastně ani nečekaná, je naprosto v souladu s vyprávěním celého filmu. Ten, kdo v něm vidí jednoduchou romantiku nebo svlečenou Hrubešovou, vidí jen velmi malý kus toho, co je vlastně "o nás a o nich" a válce vůbec vyprávěno. ()
Galerie (5)
Zajímavosti (11)
- Režisér Karel Kachyňa měl málo materiálu na natáčení, proto se mohla každá scéna natáčet maximálně třikrát. (M.B)
- Tehdejší Rudé Právo nemohlo přenést přes srdce, že je to film o lásce mezi německou dívkou a českým klukem. Recenze nebyla pozitivní, přestože ve filmu v podstatě žádná velká erotika není - Lukáš Vaculík políbí Markétě koleno, dvakrát proběhnou nazí kvůli blechám, které ji kously, a to je vše. (hippyman)
- Sóla na saxofon hraje František Kop (*1959). (Zlatohlávek)
Reklama