Režie:
Antti-Jussi AnnilaKamera:
Rauno RonkainenHrají:
Tommi Korpela, Sidse Babett Knudsen, Irina Björklund, Hannu-Pekka Björkman, Ville Virtanen, Amalia Holm, Lembit Ulfsak, Jonna Järnefelt (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Jussi Ketola (Tommi Korpela) se vrací do Finska ze Spojených států trpících Velkou hospodářskou krizí jen proto, aby čelil rostoucímu politickému neklidu. Jedné letní noci v roce 1930 nacionalističtí násilníci unesou Ketolu z jeho domova. Je bit a přinucen vydat se "Nekonečnou cestu" směrem k cizímu sovětskému Rusku, na které se zdá, že krutost nemá konce. Jeho jediným snem je vrátit se ke své rodině, ať už to bude stát jakoukoliv cenu. Naděje umírá poslední... Film je založený na pravdivých událostech. (Cheeter)
(více)Videa (3)
Recenze (23)
Finská kinematografie je fajn, ale přehání to s filmy z druhé světové války. Po zhlédnutí musím přiznat, že scénárista měl ve scénáři pěkný bordel, jelikož již od samého začátku film neví, kam kráčí. A v této notě také skončí. Pokud divák vydržel až do samotného konce, může si blahopřát. Pokud by bylo pokračování, tak bych raději šel za plískanice do Prasinek a vyfotil se s Chroptící chýší v pozadí. 47 % ()
Smutne, hlbave, tazive.. Urcite nie pre bezne plytkeho divaka dnesnej doby. 4* v pohode. Skoda, ze sme to videli s hodne blbymi EN titalmi, kde chybala posledna veta, jej odpoved na jeho otazku: "Ako dalej odtialto?" - ona daco povie a je koniec. A prave ta veta nie je prelozena z finstiny - ak by to dakto vedel, nech mi prosim napise, diky ;-)! ()
Epický příběh boje člověka o přežití na základě skutečných událostí. Ne, nejedná se o dobrodružný film odněkud z džungle či pouště. Tady jde o politiku. Píše se rok 1930 a příběh poukazuje na krutovládu v Sovětském svazu. A je natočen skutečně v tý nejsyrovější podobě, až z toho mrazí. Čímž je také znát, že se jedná o snímek evropský. Podařilo se tu vskutku emocionálně zkombinovat historický význam dané doby do osudu jednotlivce a vytvořit tak jeden příklad historické epochy. V plné síle se ukazuje stalinská diktatura, čímž se příběh stává nejen poučným, ale i varováním. Snímek doslova září autentičností a hlavně uvěřitelností. Je to o evropské historii, která je dnes již zapomínána a mladá generace o něčem takovém neví už vůbec nic. Tento film o komunistickém zlu je svým pojetím a právě silným příběhem něco zcela jiného, než se neustále na jedno brdo objevuje v české kinematografii. ()
Zobrazuje méně známou historii amerických Finů, kteří po krachu newyorské burzy odjeli do Sovětského svazu s dobovou naivitou budovat dělnický ráj. Hl. hrdina je ovšem se svým ještě komplikovanějším osudem (a z hlediska filmového závěru relativně dobře zakončeným) mezi nimi výjimkou – čímž mimo jiné vzniká u diváka kvazirealistického díla trochu falešný dojem, že zatímco pro ostatní lidi okolnosti dopadají špatně, on sám ale zlému osudu vždy nějak unikne (díky ztotožnění s protagonistou, z jehož perspektivy je příběh nahlížen, jemuž spousta lidí neujde). Tím, že se „velké příběhy“ často vypráví očima přeživších, zkreslují obraz pozitivním směrem. Co se týče IKITIE, není to nakonec tak špatný film, jak jsem se obával. Rozhodně lze vyzdvihnout dvě věci – pěkně natočené naturalistické sekvence (připomenul jsem si při nich Wajdovu KATYŇ, i když Wajda byl jinak díky své vícevrstevnatosti rozhodně lepším tvůrcem) a počáteční stylistické ladění á la spaghetti western, které ovšem film paradoxně vůbec neodlehčuje, spíše mu dává ještě zlověstnější nádech, jelikož je zřejmé, že o westernový příběh s citově kompenzačním revenge finišem se jednat nebude. Na druhou stranu jde o dosti přímočarý film s velmi jednoznačným poselstvím a hlediskem, který je celkově laděn spíše do midcultového art-festivalového mainstreamu. Naštěstí si do určité míry drží jistou osobitost. ()
Ten krivák súdruh Stalin bol veľký ľudomil a pred jeho špinavými paprčami sa neukryli ani tučniaky v Antarktíde. Nech mu je za to zem ťažká! Je zaujímavé, že svojimi blábolmi o robotníckej podvrstve dokázal zaujať aj chudákov ľudí postihnutých krízou 1929 a žijúcich v Amerike. Keby to boli len tušili. Náš hrdina to ale netušil a určite by radšej skočil rybičku z Empire State Building než zažil to sovietské blaho, ktoré mu pripravilo celkom zaujímavú dovolenku v ruských lesoch. V ich útrobách si mohol vypočuť zaujímavé songy, tentokrát ale nie od škovránka ani slávika. Melódiu v pravidelnom tempe vyzváňali strelné zbrane s krátkou hlavňou, čo bola za súdruhov najpopulárnejšia pesnička. V každom prípade je na škodu, že tento filmík sa nejak pomaly rozbieha. Kým nás zoznámia s tým fajnovým komunizmom, uplynie dobrá hodina i viac a film už rýchlo končí. Každopádne všade visiaci obraz fúzatého zmrda vo mne vzpudil kadivé reflexy, pri ktorých som si musel pomôcť najdlhším toaleťákom na svete - Leninovymi spismi. ()
Reklama