Režie:
Mika KaurismäkiScénář:
Michel Marc BouchardKamera:
Guy DufauxHudba:
Anssi TikanmäkiHrají:
Malin Buska, Sarah Gadon, Michael Nyqvist, Lucas Bryant, Laura Birn, Hippolyte Girardot, Peter Lohmeyer, François Arnaud, Patrick Bauchau, Ville Virtanen (více)VOD (1)
Obsahy(2)
Příběh švédské královny Kristýny, která nastoupila na trůn ve věku šesti let, je portrétem extravagantní mladé ženy, jež se vzpírala tradici i konvencím a mimoděk změnila běh dějin. Mladá žena vzdorující konzervativním silám bránícím pokroku je rozkročena mezi rozumem a citem, mezi kvalitním moderním vzděláním a anachronickým světem státnických povinností – mezi brilancí své mysli a nesrozumitelnými touhami svého těla. (Film Europe)
(více)Videa (2)
Recenze (29)
Je škoda, že se švédském obsazení a vydrancování Prahy a krádeži rudolfinských sbírek jenom mluví, divák se dočká pouze následků v podobě několika uměleckých děl uschovaných na stockholmském královském dvoře. Zásadní roli hraje ďábelský Codex gigas, na nměž - ano, přímo na té rozevřené bichli - královna se svou oblíbenou dvorní dámou podlehnou zakázané vášni. Vskutku zajímavá symbolika ve filmu, který s náboženstvím ostře polemizuje. Film se soustředí na dva podstatné momenty života obdivuhodné švédské královny - věčný spor přísného luteránství s tolerantním katolictvím a spekulace o královnině lesbické orientaci. Snímek si je mnohem jistější v soukromých okamžicích královny a její favoritky než trochu klopotných otázkách víry, kde nenabízí tolik přesvědčivých momentů, proč by Kristýna měla opustit tradiční víru svých předků a vrhnout se do náruče katolicismu. Kristýnu I. soudobí kronikáři vylíčili jako malou, pouhých 150 cm měřící štíhlou ženu, chlapecky nehezkou a po úrazu v dětství s vychýleným ramenem. Její představitelka Malin Buska je standardně vysoká a hezká žena, což je to dobře, protože se s ní divák mnohem lépe ztotožní a na jejím osudu mu záleží. Zvlášť když přijde o jedinou životní lásku, krásnou hraběnku Sparreovou. Hloupé je, že se jedná o chudou evropskou produkci. Rozpočet dokázal pokrýt nákladné kostýmy a solidní herce, na jiné věci ale nezbylo - třeba na statisty. Královna Kristýna je hodně komorní, odehrává se jen v rámci interakce klíčových postav, na davové scény si nepotrpí a je jasně vidět proč: při letmém pohledu na vojsko, přivážející do Stockholmu uloupené pražské poklady, vidíme jen několik roztroušených komparsistů. Trochu k naštvání na mě působila konspirační teorie (jo, nesnáším všechny konspirační teorie) o skonu Reného Descartese, ale dá se to překousnout. Pořád lepší než jakákoli konspirace Olivera Stonea. Místo střetu luteránů s katolíky tak ve filmu vyhrává milostná linie vládkyně a její dvorní dámy a na otázky víry opravdu moc času nezbylo. Škoda, na druhou stranu, co je u dvacetileté dívky pravděpodobnější, že ji bude zajímat více - náboženství, nebo láska? A hraje u toho roli, pokud je ta dívka je královnou? Třebaže Vladimír Neff se snažil čtenáře přesvědčit, že královny nemají nohy, na Kristýně vidíme, že mají. A nejen nohy, ale i celá těla - mladá, žádoucí a dychtivá po lidském doteku. ()
Čekal bych krapku něco živějšího. Film se zaměřuje jen na několik aspektů Kristýny, hlavně na její orientaci v sexualitě, Descartese, a její vztahy s Oxenstiernem. Co se mi líbilo, jsou zmínky o Praze, ačkoliv si nejsem jistý, jestli byl hlavní důvod pro útok na Prahu získání sbírek. A co se mi líbilo, byly kostýmy, zde podle mě velmi povedené. Ale i přesto zůstává podivná pachuť na jazyku, které se nelze zbavit... ()
Fajn historický film, který primárně nabízí skutečně to, co žánr tvrdí. Tedy nějakou tu historii. A i když se film moc snaží o to, aby vypadal tak nějak svěže, moderně, drsně, tak takový ve skutečnosti není a jedná se o standardní podívanou, který by klidně mohla být vysílána i v televizi, protože zde nic moc šokujícího není. ()
Příběh o švédské královně Kristýně. Dvě dějové linky – protestantismus versus katolický Vatikán a zakázané lesbické sklony královny. Nekonformní královna určitě předběhla svou dobu (nábožensky, filosoficky, politicky, genderově). Na průměrném filmu připomínajícím televizní inscenaci je nezajímavější historický portrét královny a výřez dějin Švédska. Předešlou roli Kristýny hrála Greta Garbo v Queen Christina (1933) a Liv Ullmannová v The Abdication (1974),V tomto filmu na královnu působí i filosofická “celebrita” Descartes, ale královna si vytvioří vlastní filosofický pohled na svět. Královna Kristyna I. Švédská vládla ve Švédsku v letech 1632-154. Když abdikovala, přešla na katolicismus a odešla ze Švédska. Popisována je jako štíhlá, vzrůstu 150 cm a nežensky vyhlížející. Ráda lovila, mluvila hlubokým hlasem a potrpěla si na drsné žerty. Své plány nikdo nedovedla ke konci a potom co roce 1648 Prahu krátce obsadila švédská vojska, nesla odpovědnost za odvezení části uměleckých sbírek císaře Rudolfa II. ()
Veľké prekvapenie na snímku s toľkými krajinami pôvodu. Ako prvé chcem pochváliť skvele zvolenú hudbu na úplnom konci filmu, vďaka ktorej som si pozrel aj celé záverečné titulky. Chytí za srdce a pôsobí smutne, až by som povedal že je vám za Kristínou ľúto. Snímku som si pozrel kvôli obľúbenej Sarah Gadon a som rád, že som tak učinil. Kiež by bolo Švédsko opäť tak noblesné a kráľovské a kresťanské ako v minulosti a nie ako dnes, vďaka liberálnym politikom pri moc, plné moslimského teroru. Skutočne žijúcim, dýchajúcim a pútavým na dvore Kráľovnej je samotná mladá kráľovná Kristína. Malin Buska ju hrá s vášňou a úprimným zanietením, má v sebe akýsi rebelský náboj, na ktorý sa dobre pozerá a chvíľami, možno aj vďaka kostýmovej štylizácii, pripomína krásnu Jennifer Lawrence. Silný historický námet, zdatná herecká predstaviteľka, skvelá hudba. ()
Reklama