Režie:
Elia KazanScénář:
William IngeKamera:
Boris KaufmanHudba:
David AmramHrají:
Natalie Wood, Warren Beatty, Pat Hingle, Audrey Christie, Barbara Loden, Zohra Lampert, Fred Stewart, Joanna Roos, Jan Norris, Gary Lockwood, Sandy Dennis (více)Obsahy(2)
Třpyt v trávě natočil režisér Elia Kazan v roce 1961 podle původního filmového námětu dramatika Williama Ingeho. V romantickém příběhu milostného zklamání mistrně vykresluje atmosférou amerického venkovského města v Kansasu dvacátých let. Popisuje typické úspěšné americké rodiny, žijící v idylické symbióze s americkým prostředím tzv. přijatelným životním stylem před příchodem hospodářské krize. Do této společnosti vstupuje mladá a naivní dívka Wilma, která se bezhlavě zamiluje do pohledného mladíka právě z takové vlivné rodiny. Po prožití milostného zklamání ve vztahu s mnohem zkušenějším mužem konči Wilma se zlomeným srdcem. V tichu a klidu psychiatrické léčebny hledá v sobě sílu a odvahu se odrazit od úplného dna. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (74)
Velká láska nikdy ze srdce nezmizí, ale někdy z ní zbyde jen vzpomínka jak odlesk třpytu v trávě. Ona mu na střední nemůže dát, svázaná společenskou morálkou, ale on je příliš nadržený, dá nakonec přednost lehké ženě, z čehož se ona neštěstím zhroutí, a není cesty zpět. Tolik asi k ději v kostce, je to tak trochu naivní a vyčpělé, Woodová místy přehrává. Čím ale tento film především zaujme, jsou skvěle napsané vedlejší postavy, z nichž každá má jasnou a logickou motivaci jednání, vývoj, a všechny tak pomáhají výborně vykreslit jak dobovou atmosféru pokrytectví a falše, tak také tu obrovskou generační i sociální změnu. 70% ()
Viděla jsem dost Kazanových filmů které jsou hodnocené o dost lépe než tento, ale musím říct, že právě Třpyt je mou srdeční záležitostí. Film má prostě všechno - kvalitní režii, skvělou atmosféru, Natalii Wood o které si říkám, že za tuto roli by si toho Oscara fakt zasloužila a Warren Beatty, který mi jinde moc nesedí se mi tady taky líbil. Ale zdaleka nejvíc se mi líbilo, jak byl příběh tragický, a přece dobře dopadl, a jak byl skutečný, což bylo výborně zprostředkováno hlavními hrdiny. Někdy se prostě stává, že po snu který žijete, zbyde jen ten třpyt. ()
Padesát let starý snímek je dost dobře koukatelný i v dnešní době. Je pravda, že některé ty přehrávací scény by dneska vypadaly jinak, ale zápletka je dost dobře pochopitelná i teď. Příběh o tom, jak se mladý člověk nechá lehce ovlivnit ve svém rozhodování, protože sám si není ještě úplně jistý, co vlastně chce a celý život se pak odvíjí od tohoto špatného rozhodnutí. Zajímavé bylo umístění děje do toku 1929 s okolnostmi krize na burze. Závěrečná scéna a vlastně celá půlka filmu opravdu působivá, jsem ráda, že jsem si udělala čas a na snímek se podívala, moc povedené. ()
60 let je na tomhle filmu bohužel poznat. Půvabná, bezhlavě zamilovaná Natalie a atraktivní, ale nejistý Warren stojí proti rodičovským a dobovým konvencím. Příroda je silná, ale emoce ještě silnější. Některé dějové zvraty působí trošku nelogicky. Proč Bud svoji krásku vlastně opustil? Proto, že uposlechl otcovy rady a vyrazil si z kopýtka s ochotnou spolužačkou? Jiný překlad citátu: "Ačkoliv nic už nepřivolá hodinu třpytu v trávě, tu slávu květin, my truchlit nebudeme, nýbrž hledat sílu v tom, co nám zbývá." Na svou dobu byl film chápán jako odvážný až provokativní, dnes některé scény (například poskakování 18-20letých holek) vyznívají jako naivní a lehce přihlouplé. Ale taková byla doba, takové byly reálie, tak se asi žilo. ()
V době svého vzniku silně provokativní drama kritizující pokřivenou morálku americké společnosti, konkrétně v Kansasu před hospodářskou krizí a po ní. Je sice prohibice, ale pije se o sto šest, dospělí si kážou svoje pokrytecké mantry, slušně vychované dětičky víceméně poslouchají a když ne, dopadnou jako Budova až příliš svobodomyslná sestra. Štěstí ale nenachází nikdo z nich. Bud dá na radu svého bohatého otce (mladický přetlak uplatní v náručí „dívky jiného typu“ a odjíždí studovat na Yale, přestože chce pracovat na ranči), zlomí tím srdce naivní Wilmě Dean takovým způsobem, že se až příliš oddaná a přecitlivělá dívka zhroutí a skončí na 2 roky v psychiatrické léčebně. Krach na burze vše dramaticky změní (můžeme to brát jako zajímavou reflexi této události, která v době natáčení měla své pamětníky – svět toho tolik prožil za 30 let a ještě během 60. let prožije a diametrálně se promění, a to nejen kulturně). Snad již vyrovnané Wilmě se po návratu a setkání s ženatým zchudlým Budem otevřou nové možnosti, přestože nostalgická vzpomínka na první lásku jí navždy zůstane v srdci. Film mi dodal nálož exaltovaných (konečně jsem mohla uplatnit v komentářích toto cizí slůvko) emocí a stojí za shlédnutí minimálně kvůli neskonale půvabné Natalii Wood. Viděno s dabingem (Klára Jerneková, Petr Štěpánek a skvělý Josef Vinklář…). ()
Filmařsky to hrozně zestárlo, zub času je nemilosrdný, i původní dabing jsem asi kvůli divnému zvuku tentokrát tolik neocenil.....myšlenka by tam ovšem byla veliká...aneb jak dogmata rodičů můžou zkazit mladým lidem život.....zvláštní věc, film o mladých, krásných lidech, a přitom tak smutný... ()
Drama o rozpadající se lásce v puritánském Kansasu minulého století, ve kterém se ideály střetávají s realitou každodenního života. Místo, kde mladistvá romance plná zářících obrazů postupně prochází nenávratnou změnou, jenž svým provokativním vyzněním je stále schopna reprezentovat sociální etiku současné veřejnosti. Emocionální povrchnost a špinavá sexuální tvrdost, která se projevuje ihned v několika vrstvách. Frustrace dospívajících jedinců, relativně prostá, provokativní, přesto obsáhlá romance, která sebejistě funguje jako psychologická publikace sexuální a životní morálky mládeže, která za použití několika veršů básně Williama Wordswortha přechází v poetickou emotivní zpověď. ()
Hlubokou myšlenku mnohé dnešní filmy postrádají. ()
Zajímavý výlet do Kansasu s atmosférou dvacátých let a půvabnými ženami. Už pro mne přeci jen starší snímek s pro mne neznámými herci. Ale jsem rád, že jsem je poznal a nebylo to vůbec špatné. Dal bych přesně 3,5* kdybych měl půlky hvězd. ()
Nádherný film, který musí dostat každého, kdo má v srdci aspoň trochu romantiky. Láska bolí, a hodně. Film ale také citlivě odráží dobu prohibice, krachu na newyorské burze aj. Krásně zobrazen vztah dvou generací, které by si tak rády rozuměly, ale prostě to snadno nejde. A Natalie Wood je prostě překrásná. 100% plných 5*. ()
Kdo má rád klasické americké filmy z dob, kdy film neznamenal v každém políčku filmového pásu několik stovek počítačových efektů, bude spokojen. Je pravdou, že dnes už asi tolik nevyzní, mnohdy je počínání hrdinů nad chápaní současného člověka, přesto dávám za čtyři hvězdy, i kvůli Natalii Wood - hlavně scéna v koupelně bere dech. ()
Nestoudně přepálené ve všech směrech. Hysterické reakce na celkem běžné životní situace sice dovedně manipulují psychikou slabších jedinců, ale jen za tu cenu, že v podstatě není ani jedna postava normální, potažmo sympatická. Vzhledem k tomu, že má jít o příběh "ze života", se jedná o fatální selhání smyslu pro proporce. Zde hojně zmiňovaný Stanislavskij by zaplakal. Navíc se nemohu zbavit dojmu, že se Zdeněk Troška inspiroval posledními cca 5 minutami filmu pro natočení scény, kdy v praštěném "Slunce seno erotika" Milena přináší Blaženě svoje svatební oznámení. ()
Krásný i když místy přepjatý příběh i výkony aktérů. ()
Reklama