Režie:
Gene KellyKamera:
Harry Stradling Sr.Hudba:
Lennie HaytonHrají:
Barbra Streisand, Walter Matthau, Michael Crawford, Marianne McAndrew, J. Pat O'Malley, Louis Armstrong, Linda Dano, Allyce Beasley, Eddie Quillan (více)VOD (2)
Obsahy(2)
Šarmantní a výmluvná newyorská vdova Dolly Leviová (Barbra Streisandová) je široko daleko vyhlášenou dohazovačkou. Umí dát dohromady nejrůznější páry a využívá přitom jak svou proříznutou pusu, tak především inteligenci a předvídavost. Jedním z jejích klientů je bohatý venkovský podnikatel Horác Wandergelder (Walter Matthau), jenž chce pro svou neteř najít vhodného ženicha. Sám Horác byl až dosud zapřisáhlý starý mládenec, avšak nedávno usoudil, že jeho domácnost potřebuje ženskou ruku, a tak se rozhodl vzít si za ženu newyorskou modistku Irenu Molloyovou (Marianne McAndrewová). Jenže netuší, že prohnaná Dolly si jej vyhlédla pro sebe. O tom, kdo si koho vezme za manžela, totiž odjakživa rozhodovala ona. A tak rozehrává velkou a rafinovanou hru… (Česká televize)
(více)Videa (1)
Recenze (120)
Vzniknout tento film o 3O let dříve v Německu, bude dodnes nejspíš na indexu zakázaných děl :) Považte, jednání a charaktery hlavních postav (obchodník a dohazovačka - oba ztvárněnými herci židovského původu) přesně naplňují šablonu národně socialistického rasového profilu židovského elementu. Oba nevytvářejí žádné hodnoty, neživí se poctivou prací, pouze parazitují na druhých (on jako bezkrupulózní, zaměstnance vykořisťující a lakotný obchodník, ona jako nemorální manipulátorka s jediným cílem, vytěžit svůj objekt zájmu do posledního centu - "Just leave everything to me"). P.S.: Barbra Streisand je stejně odstrašující i po těch letech od vzniku filmu :) ()
Že byl Gene Kelly perfekcionistický šílenec, to jsem věděl. Ale že byl ještě k tomu megalomanský šílenec, to jsem se dověděl až teď:) Jistě, divadelní předloha byla už tehdy obrovský hit (10 cen Tony, to překonali až Producenti v roce 2001!) a 20th Century Fox nechtěli nechat nic náhodě, ale přesto - filmové muzikály už v té době měly éru své největší slávy za sebou, a tak gigantickou výpravu jako tady jsem v žádném starším filmu podobného ražení neviděl (snad se shodneme, že Vojna A Mír opravdu srovnávat nejde:)). Nejde jen o běžný ruch na ulici New Yorku roku 1890, o skupinová taneční čísla, ale zejména o scénu přehlídky cca v polovině filmu. To Vám prostě MUSÍ spadnout brada. Barbra Streisand zpívá a hraje jako o život, Walter Mathau dohání svým herectvím, co mu schází v hrdle, no a sluší se připomenout, že další hlavní roli má Michael Crawford, pozdější první Fantom Opery;) Marianne McAndrew je rozkošná, další dámy také, a říkáte si, co by vlastně mohlo dopadnout špatně, když kameru, hudbu i scénář mají na starosti ostřílení profesionálové - vycházející navíc ze zmíněné bomby, která srovnala Broadway se zemí. A to je právě kámen úrazu, respektive jablko sváru mezi obdivovateli a haniteli Hello, Dolly! Na příběh se můžete dívat z více úhlů - jako na operetní historku poplatnou původní frašce už z roku 1938, nebo na příběh silné ženské hrdinky, vyzbrojené těžkým arzenálem šarmu, vtipu a vyřídilky. A podobně to platí pro další věci - taneční čísla jsou velkolepá, ale tanečníci se záměrně pohybují v absurdně dětinských a přehnaných pózách, že to místy vypadá jak přenos z výročního plesu Ministerstva švihlé chůze:) Je to obdivuhodné, ale někomu tenhle komický záměr může přijít směšný až odpudivý. Já jsem se po chvíli uvažování přiklonil k obdivu k práci choreografů a řekl si, že to vlastně dokonale pasuje k řachandě a pitvoření, které se v jednotlivých scénách (bez urážky) odehrává. A byť vyústění příběhu je takové trochu WTF, jsem ochoten si říct, že Dolly Leviová byla mistryní v nasazování brouků do hlavy, a koneckonců Efraim Levi musel podle jejího vyprávění být naprosto dokonalý chlap, takže jí prostě přejete, aby jejímu smutku byl konec (a to není spoiler, svoje úmysly Dolly odhaluje už v úvodní scéně;)). Takže i když by film mohl naprosto v pohodě být o dvacet minut kratší (a Zpívání V Dešti bylo kratší skoro o tři čtvrtě hodiny;)), a stejně by byl napěchovaný umem tanečníků, hudebníků i choreografů až až, a na ději by se to nijak nepodepsalo, dám 80%. Ale je to hlavně zásluha Barbry Streisand, která mě dokázala přesvědčit, že by její Dolly mohla dokázat vládnout celému světu, nejen New Yorku nebo Yonkers (BTW to místo fakt existuje, a má dnes asi 200 000 obyvatel:D ). Ale naprosto chápu všechny, kdo tenhle film odmítají jako přeplácanou a příliš dlouhou šaškárnu. ()
Ach- muzikály. Aj keď tento druh umenia "zdá se mi poněkud nešťastný", v podstate pri každom, ktorý som zatiaľ videl som sa necítil nepríjemne. A s ohľadom na to, že tá zvláštna širokospoločenská averzia voči Streisandovej ide nejak mimo mňa (osobne ju nepoznám, jej väčší nos mi nevadí /to nebola narážka na jej židovstvo, ktoré mi tiež nevadí:)/, spievať rozhodne vie), tak aj pri tomto kúsku som sa cítil príjemne. Ale možno by sa mi to celé páčilo ešte viac, keby sa tam nespievalo a netancovalo :)) Som hold taký Walter Matthau :) Tie pesničky ma tam moc nezaujali, až na samozrejme tú slávnu (s veľmi príjemnou minirolkou pre Louisa A.), skôr ma nudili a naťahovali to (celkovo dĺžka filmu je podľa mňa prehnaná). Čo sa týka herectva, Streisandová bola minimálne vyrovnanou partiou pre Matthaua. Vo svojej roli ženskej manipulátorky, ktorá vie ako na to, a ako dosiahnuť svojho, bola myslím bezchybná, jej koketný výraz a prešibaný pohľad, gestá, proste bavil som sa na nej. Vo filme som žiaden feminizmus necítil (ako som tu v niektorom komente čítal). Skôr to bola celkom príjemná narážka na schopnosť (a myslím že aj záľubu) mnohých (?) žien rafinovane menežovať mužom životy (a úprimne povedané, čo by si muži bez žien počali? ostali by starými mrzútmi á la W.Matthau), dávať ľudí dohromady a pliesť mužom hlavy:) Ale samozrejme, exaltovanosť, nútená strojenosť a šlahačkovo-marcipánová výprava-kostýmy tomuto filmu vládnu. Čo už ale niekto čaká od hollywoodskeho muzikálu, obzvlášť 45 rokov starého? Silnejšie 3*, alebo slabšie 4*. Nie je to však rozhodne film, ktorý "musíte vidieť". Keď to ale ide v unudené sobotné popoludnie v TV (tak ako v mojom prípade), prečo si to nepozrieť, obzvlášť keď to má už vysačku film.klasiky ? :) ()
Legenda, ke které se jednou za čas vracím a která mne vždycky stejně zklame. Myslím si, že za to může právě Gene Kelly - člověk s geniálním citem pro choreografii a rytmus, ale s dřevěným uchem na melodii. Vždycky u toho trpím jako pes. Dvě hodiny křepčení a choreografických vychytávek bez jediné zapamatovatelné melodie - pak jeden chytlavý titulní song, pak dalších deset minut a je po filmu. A to se vyplatí :/ ()
Velkorysé taneční scény v režii člověka z nejpovolanějších, Genea Kellyho (Zpívání v dešti), vrcholí megalomanským muzikálovým číslem v luxusní restauraci, kde dostává prostor i Louis Armstrong. Skutečný, živý Louis Armstrong! Je to hlasitý, občas malinko neohrabaný film, který bez ustání jede na plné obrátky. Někdo křičí, někdo zpívá, někdo tančí a Walter Matthau i Barbra Streisand hrají o život. Občas vtipné, občas překvapivě chytré, občas sentimentální, ale každou scénou dávající vzpomenout na zlaté časy muzikálů. 85% Zajímavé komentáře: kleopatra, Oskar ()
Galerie (54)
Zajímavosti (16)
- Scéna, kdy Horace (Walter Matthau) políbí Dolly (Barbra Streisand) před kostelem, byla pro hercovu nenávist skutečnou zkouškou. Scénu odmítal odehrát, a tak kamera zaujala takový úhel, aby polibek vypadal co nejvěrohodněji. Ve skutečnosti se však Matthau ke kolegyni jen naklonil a jejich tváře byly dost daleko od sebe. (Krissty)
- V roce 1964 se stal z písně "Hello, Dolly!" hit a Louis Armstrong se s touto písní dlouhou dobu držel na čele hitparád. (Posheidon)
- Při natáčení filmu Jentl (1985), který se filmoval v bývalém Československu, se byla Barbra Streisand podívat na muzikál "Hello, Dolly!" v hudebním divadle v Karlíně. Hlavní roli Dolly v muzikálu hrála Laďka Kozderková a Streisand byla jejím výkonem unešena. (M.B)
Reklama