Tvůrci:
Álex PinaHrají:
Úrsula Corberó, Álvaro Morte, Itziar Ituño, Miguel Herrán, Jaime Lorente, Pedro Alonso, Esther Acebo, Darko Perić, Alba Flores, Enrique Arce (více)VOD (1)
Série(5) / Epizody(48)
Obsahy(3)
Osm zlodějů vezme rukojmí a zamkne se v Královské španělské tiskárně cenin, hlava zločinců manipuluje s policií, aby postupovala podle jeho plánu. (Netflix)
Recenze (587)
"È questo il fiore del partigiano morto per la libertà." 5* ()
taková o něco lepší kobra 11 edit: po letmém zhlédnutí pár dílů z pozdějších sérií, musím říct, že je to naprostá kokotina :-). ()
První série je za mnou a ještě se mi nikdy nestalo, že by jsem našel serial, který můžete koukat od prvního dílu anebo od 13teho hoře dole a o nic nepřijdete, protože je to dokola to samé a vrcholné špičky děje se točí kolem toho kdy už konečně půjdou dovnitř... Další co mi utkvělo v paměti bylo to, že každý s každým chce šukat aj holky s holkama... Na tom by nebylo nic nekoukatělné, ale celek to působí jako akční Esmeralda kde chybí hlavní hrdinka a proto tu máme několik charakterů z kterých všichni stoji za hovno. Jediná věc která nezklamala je homo lobby co by to byl dnes za serial kdyby jsme tam neměli nějakého gaye a po dokoukaní první série vám zůstane v hlavě díra od smíchu velmi "charismatického" Miguela Herrána... Jdu blejt velebnosti a takové hodnocení, kam ten svět spěje... ???? ()
No es perfecta, pero la adoro. To nejlepší z Tarantina, Ritchieho, Scorseseho a dalších napumpované v dvaadvaceti hodinách režijní a scenáristické virtuozity, perfektně zacíleného hereckého podání a těžce rozdýchatelné atmosféry plné napětí, emocí a epiky. Absolutní nářez, seriálový opus magnum. ()
Takyto serial zo spanielska? Yes please! ()
Vynikajuce dve serie. Potom to prebral Netflix a ide to rýchlejšie do sraciek ako TGV vlak do tunela. Skoda ()
Nafouknutý nic. ()
1. a 2. SÉRIE: Za mě v podstatě celej hotovej seriál, kdy to, na čem se děj zakládal (vykrádačka státní tiskárny cenin), bylo taky dokončený a vlastně i pěkně ukončený. Jako celek skvělá seriálová podivaná, ale první série je přece jenom ještě o fous napínavější. Ve chvíli, kdy se zjistí Profesorova identita, totiž napětí trošičku ubylo. Objevilo se sice několik logickejch nesrovnalostí, ale to už je standardně daň u každýho námětu, kterej stojí na precizně vymyšlenym plánu. Sem tam jsem měl pocit, že se děj trochu zbytečně natahuje, ale jinak jsem byl se všim naprosto spokojenej. Pátá slabá hvězda za napínavou atmosféru, skvělej nápad (stavějící na poměrně kontroverznim způsobu, jakym je vedená celosvětová ekonomika tj. "tisknutí peněz") a zajímavě pojatý strany lupičů a policistů, kdy se jednoznačně nedalo určit, která ze stran je víc záporná nebo kladná. 90% 3. až 5. SÉRIE: Pokračování neni špatný, ale většina originálních nápadů už byla značně vyčerpaná prvníma sériema. Profesor tak opět tahá jeden geniální plán za druhym, tentokrát má však často jeho plánování už hodně blízko do předvídání budoucnosti. Všeho je víc - rukojmích, protivníků, rozsáhlosti loupeže, ale nějaký aspoň zdánlivý uvěřitelnosti už je dost málo (zejména chování postav, kdy např. vztah Profesor - Alicia v poslední sérii byl fakt neuvěřitelnej). Ono teda vztahový záležitosti mezi postavama byly už docela hardcore, poněvadž snad už nebyl v Profesorově bandě nikdo, kdo by nebyl zamilovanej do svýho kolegy nebo kolega do něj, taková trochu telenevola už. Nejmíň nadšenej jsem byl z množství flashbacků a ačkoliv ty s Berlínem měly svuj důvod, u většiny z nich jsem měl pocit, že byly natočený jenom proto, aby se Berlín zase objevil na obrazovkách. Samotnej závěr vcelku fajn (SPOILER: byť si myslim, že závěrečnej podfuk s falešnym zlatem, na kterym stavěla dohoda Tamaya a Profesora, by stejně media vyšťouraly a nikdo soudnej by na tuhle dohodu nepřistoupil ... kdyby Profesor zlato našel a vyměnil ho za svobodu pro svojí bandu, byl by závěr mnohem lepší KONEC SPOILERU). Ale zatimco první dvě serie jsem hltal jeden díl za druhym, u zbývajících sérií mi stačilo pustit si pár dílů za týden, to asi vypovídá o všem. ()
Papírový dům byl úžasný seriál, od kterého, když jsem si ho pustil, jsem neměl skoro žádná očekávání. Hodně lidí mi říkalo, že je to úžasný seriál, ale já nevěřil, po zhlédnutí jsem pochopil. Když se vám stane, že dokážete zhlédnout celý seriál za týden, tak to asi odpovídá o dobré kvalitě a napínavém příběhu. Sice jsou z celého seriálu nejlepší první tři série, ale i ty zbylé dvě byly koukatelné a příběh byl pěkně zakončen. Postavy jsou sympatické snad úplně všechny a jsou hodně originální, mají rozmanitý příběh a já osobně fandil všem. Příběh je něco úplně úžasného, strategie a taktiky jedné z postav, kterému se říkalo Profesor, byly úžasné a opravdu nikdy jsem netušil co by se mohlo stát, a když jsem si myslel, že už je všechno prohrané, tak přišli s řešením a já jenom seděl s otevřenou hubou a pouštěl si další díl. Celkově se mi tahle podívaná velmi líbila a i přes slabší poslední dvě řady jsem spokojen. Seriál je mysteriózní, napínavý, akční a já ho doporučuju všem! 9/10 ()
Tak tady to nejde hodnotit jinak. Byly slabší chvilky, některý scény byly až nesmyslný a v jednu chvili seriál postrádal logiku, to bylo zhruba někdy v půlce. Naštěstí to byla jen chvilková záležitost. Co se ale 1 a 2 řady týče, tak jedním slovem vynikající. Seriál si Vás omotá a dá Vám přesně to co chcete. Postupem času se ale něco stane. Už to není jen seriál ale životní styl. A to co pak seriál předvede v posledni sérii tak to je nehorázná palba. Herecké výkony jsou špičkové, nechybí akce, napětí by se dalo krájet, emoce z toho čiší proudem, několikrát si utřete mokré slzy a vžijete se do postav a budete to prožívat s nimi. 1 a 2 série je vylozene o loupeží ale od pulky se z lupičů stává rodina. Už to není jen tým ale vzniknou neskutečně pevné vztahy. Neni tam jediná postava (z lupičů) která by nebyla sympatická, to se často nevidí do toho hluboce zakořeněné vztahy a vzniká opravdu unikátní svět. No a profesor tak to je kapitola sama o sobě. To je bůh, myrta, fenomén, zkrátka El Professor je jedna z nejlepších a nejzajímavějších postav v seriálové kinematografii současnosti a možná nejen současnosti a pro mě rozhodně jedna z nejoblíbenějších postav kterou jsem se kdy v seriálovém světě potkal. Teenagerovsky řečeno, Profesor je nejlepší cápek na světě. Abych to uzavřel, tak Casa je opravdu povedený seriál který si zamilujete ale posledni řada zvedá látku tak vysoko, že se nebojím říci, ze Papírový dům patří momentálně k tomu nejlepšímu co lze dnes v seriálové podobě vidět. Minimálně alespoň poslední řada. Rozhodně by ho neměl minout nikdo, tohle je totiž jeden z těch seriálu který Vám opravdu může pozměnit život. ()
100% ()
První série - dlouhá, ale moc zábavná. Škoda toho otevřeného konce, jinak super příběh a herecké výkony. ()
Netflix + Španělsko = velký špatný. Všechno začíná nápadem, kdy chcete provést super-sofistikovanou vykrádačku, naplánovanou do posledního milimetru, ale vyberete si na to partu naprostých dementů, neschopných narcisů, případně obojí najednou. Pak je tu provedení, které je tak laciné, až to bolí. Tak třeba když se střílí, je vidět, že herci v ruce třepou plastovými hračkami (jakože zbraň kope, mrk mrk), k jejichž hlavním byl doanimovaný oheň výstřelu. Dialogy jsou naprosto debilní, a to tak moc, že jsem prakticky permanentně kroutil hlavou a přemýšlel, jestli je nesmyslná konverzace španělský národní folklór, nebo jenom debilita scénáristů. Veškeré konverzace jsou buď úplně prázdné tlachání o banalitách, nebo rádobychytré průpovídky, které mají působit jakože sofistikovaně, ale výsledek je přesně opačný. Dal jsem prvních pět dílů první série a nemůžu dál. Nejenže je to hrozně blbé, ono je to hlavně hrozně nudné. ()
Docela slušně udělaný a zahraný, ale co je to platné, když sledujete bandu imbecilů, kteří nedokážou vydržet ani den plnit úkoly a disciplínu, kterou půl roku trénovali. Seriál je plný nečekaných zvratů, rozuměj naprosto dementních a absurdních situací, které postrádají logiku a postavy nemají jakoukoli uvěřitelnou motivaci aby takhle jednaly. Vlastně se to zvrtne v klasickou jižní telenovelu typu Manuela, akorát v jiných kulisách. Jediná snesitelná postava byl Berlin, dobrý chvilky měla Nairobi. Naopak hlavní hrdinka Tokio tam byla doslova k ničemu, dohromady měla 0 úkolů v celé loupeži. No nic, vydržel jsem to dvě série jen proto, abych viděl plán do konce. Nezklamal - policie přijede 1 minutu po útěku (jakože odešli, žádnej promyšlenej plán se nekonal) a nazdar basta fidli, konec. Žádný zavření města, žádný pátrání, žádný kontroly. Proč taky, vždyť to byla jenom loupež tisíciletí. ()
La casa de papel je dokonalým príkladom mainstreamového seriálového počinu, pri ktorom bežný divák popularitu povyšuje nad akúkoľvek príbehovú a dejovú logiku. Tento španielsky seriál o bande úbohých zlodejov si získal slávu predovšetkým vďaka streamovacej platforme Netflix. Bez toho, aby sme dlho chodili okolo horúcej kaše, ihneď sa zameriame na najväčší problém tohto diela. Najprv však povieme, že ak by mal seriál iba dve série, dalo by sa s oboma prižmúrenými očami ešte hovoriť aspoň o priemernom počine s akým-takým nápadom. Hoci aj prvé dve série v rámci svojho príbehu obsahujú mnoho nelogickostí, nie je to nič v porovnaní s tým, čo sa vyskytuje v sériách s poradovými číslami tri, štyri a päť. Ak by sme mali opísať ich príbeh v skratke, možno o ňom povedať, že ide o zhluk už nielen iba nelogickostí, ale priam až gigantických hlúpostí, pri ktorých musí divák, ktorý aj od toho najväčšieho bizáru očakáva aspoň trochu racionality, krútiť hlavou natoľko, až ho z toho začne bolieť krk. Prakticky celý seriál v konečnom dôsledku vykresľuje jednoduchých zlodejov ako neporaziteľných superhrdinov a políciu, tajnú službu a všetky armádno-bezpečnostné zložky Španielska ako úplne neschopných chudákov. Čím ďalej je tento naratív v seriáli pretláčaný, tým viac diváka znechucuje. Nielenže si čoraz viac všíma logické diery v príbehu (prečo tým hlupákom v Dalího maskách napríklad ani v jednom prípade nevypli elektrinu a vodu?), ale skoro až do nepríčetnosti ho vytáča skutočnosť, že "vychytralý" Profesor (Álvaro Morte) je v rámci svojich "úžasných" plánov pripravený na všetko. Ale že fakt na všetko. Nehovoriac o tom, ako má on aj tá jeho banda v červených dupačkách k dispozícii najrôznejšie vymoženosti - autá, pakistanských hackerov aj obrovskú pumpu z nórskej ťažobnej plošiny. Prisámbohu, ak by ich plány akýmkoľvek spôsobom narušila aj babka z Komjatíc, ktorá si na bicykli vezie nákup, ten nepríjemný zm*d na to bude v rámci plánov pripravený. Tvorcovia by jednoducho zložili do deja scénu, v ktorej by ozrejmili (rozumej ospravedlnili akúkoľvek sprostosť) flashbackom, v ktorom by "v triede" Profesor hovoril o tom, ako babka Mária kúpi v stredu o 11:24 päť rožkov, a prečo sa jej nepodarí dostať sa do španielskej národnej banky. Otrasné. Máloktorý seriál dokáže diváka vytočiť takým spôsobom, ako sa to "darí" práve tomuto paškvilu. Dejové a príbehové logické diery a absolútne hlúposti sú však iba jednou z mnohých "čerešničiek" na tejto bohato zdobenej, španielskym slnkom roztopenej "torte". Ďalšou chu*ovinou je veľká väčšina postáv a ich správanie na čele s takými "skvostmi", akými sú napríklad "policajtka" Raquel Murillo (Itziar Ituño) alebo Mónica Gaztambide (Esther Acebo). Otras, otras a ešte raz otras. Tvorcovia postupne ničia aj jediné dve postavy, s ktorými sa dá aspoň ako-tak sympatizovať, a síce Tamaya (Fernando Cayo) a Aliciu Sierru (Najwa Nimri). Obzvlášť ku koncu sa čoraz neznesiteľnejšími stávajú aj neustále pohľady späť do minulosti, ako tiež krížové prepletanie jednotlivých vzťahov medzi protagonistami. Čitateľný rukopis politiky Netflixu možno vnímať aj vďaka zakomponovaniu LGBTI rovín do príbehu. Tie síce ani zďaleka nie sú najväčším problémom, ktorý tento seriál trápi, ale nie sú v ňom potrebné. Čo by však v La casa de papel potrebné bolo, je scenárista s logickým úsudkom, pretože tento počin je jednou z výkladných skríň tých najväčších hlúpostí, aké dejiny filmov a seriálov vôbec ponúkajú. To, čo sme spomenuli, je iba zlomkom toho, čo diváka pri sledovaní naštve. Aj by sme povedali, nech sa o tom presvedčíte sami, ale túto hlúposť neodporúčame sledovať nikomu. Využite čas lepšie - choďte na prechádzku, pohlaďte psa, objímte deti, napíšte SMS matke... Hocičo, len nesledujte La casa de papel. Sľubný začiatok v podobe prvých dvoch sérií, pri ktorých možno ešte nájsť patetické ospravedlnenia, sa postupne mení do podoby scenáristického zvratku plného akčnosti, výbuchov a výbušne akčných vzťahov, ktoré sa tu vyskytujú na úkor akejkoľvek logiky. Tvorcom, čo písali tento seriál, by nikto už nemal dovoliť napísať ani písmenká do leporela, pretože takú životnosť, akú majú pri prestrelkách pajáci v červených kombinézach, nemajú ani Steven Seagal s Chuckom Norrisom dohromady. Paškvil a naivne nelogická hlúposť v jednom. Plusy za vizuál a menšie plusy za prvé dve série. Ako celok však už nikdy viac. Heh, s tým si nepočítal, Profesorko, čo?! () (méně) (více)
Po podle mě skvělý a zajímavý první řadě postupný totální úpadek do až ujetého a nesmyslného absurdna. ()
Bella ciao je talianska partizánska pieseň, ktorá vznikla počas druhej svetovej vojny, okolo roku 1942. “ Una mattina mi son alzato,o bella, ciao! bella, ciao! bella, ciao, ciao, ciao!Una mattina mi son alzatoe ho trovato l'invasor. O partigiano, portami via,o bella, ciao! bella, ciao! bella, ciao, ciao, ciao!O partigiano, portami via,ché mi sento di morir. E se io muoio da partigiano,o bella, ciao! bella, ciao! bella, ciao, ciao, ciao!E se io muoio da partigiano,tu mi devi seppellir. E seppellire lassù in montagna,o bella, ciao! bella, ciao! bella, ciao, ciao, ciao!E seppellire lassù in montagnasotto l'ombra di un bel fior. E le genti che passerannoo bella, ciao! bella, ciao! bella, ciao, ciao, ciao!E le genti che passeranno Mi diranno «Che bel fior!». «È questo il fiore del partigiano»,o bella, ciao! bella, ciao! bella, ciao, ciao, ciao!«È questo il fiore del partigianomorto per la libertà!»” Veľmi zaujímavá montáž (+spolier). ()
Fantástico, fenomenal, cautivador ! Nie jedno zjednodušenie či nelogickosť na tom nič nemôžu zmeniť. Protisystémovej akcii skupinky "odbojárov" (umocňovanej povznášajúcou antináckovskou melódiou Bella ciao) nejde nefandiť a niektorých z nich si nejde nezamilovať. Veľmi veľmi sympatický počin, pri sledovaní ktorého diváka neraz prepadne absťák, emočné vypätie a nutkanie pustiť sa do naplánovania vlastnej Operácie s krycím značením "How to trick this fucking system" ()
Proč si zaplatit Netflix? Protože La casa de papel! Jasně, americkej gigant to oproti originálu lehce přestříhal, sem tam asi něco malého vypustil, ale i tak bych bez něj tenhle skvost nenašel. A opravdu jsem rád, že jsem ho někde neupirátil, protože to by si tento seriál nezasloužil. Už strašně dlouho jsem totiž neviděl něco, co by mělo tak komplexní postavy, které nejsou černobílé, které nejde zařadit do škatulky, a které lze v průběhu dvou hodin milovat, pak nenávidět a pak zase milovat (naposledy snad první čtyři série Ztracených). Nakonec stejně bude fandit jen jedné straně, ale je to mnohdy fakt o fous, protože ač partička zatracených pokládá otázku, jak moc je špatné udělat něco, co dělají banky beztrestně vlastně denně, zároveň u toho drží několik desítek nevinných rukojmích. Ti nakonec taky hrají větší roli, než jak by se na první pohled mohlo zdát a příběhu v některých případech dodávají dynamiku (Arturito, Monica nebo Alison). Občas jsou některé momenty trochu zkratkovité - například přechod naštvané Raquel do s Profesorem spolupracující Raquel - a v závěru se třeba vůbec neřeší dcera Raquel (tady, předpokládám, dá odpověď série číslo 3), o kterou jí šlo vlastně celý seriál, ale to nic neubírá na pěti orionech, který bych klidně ještě zvýšil, pokud by to šlo. Navíc je v obou sériích několik neskutečných scén, které prostě budete chtít vidět znovu. Strašně se těším na nějakou budoucí projekci, protože už u posledního dílu mi bylo jasné, že tohle budu muset dát ještě jednou. Tak moc je to intenzivní, tak moc jsou postavy zajímavé. Trochu se bojím třetí série, protože i když některé otázky nemusely být zcela dořešeny, nevím, jestli na ně vlastně chci znát odpověď. Snad si ale i trojka ponechá stejně dobře napsané charaktery - Berlin, Denver, Nairobi, Helsinki a Stockholm (Monica) válcujou všechno a všechny (snad vyjma démonického Profesora a Raquel) - a neskutečně podmanivou hudbu v čele s antifašistickou italskou skladbou Bella Ciao, kterou od posledního dílu první série nemůžu několikátý den dostat z hlavy a pořád ji přehrávám znova a znova. Takže, díky za La casa de papel, protože nic lepšího jsem v posledních letech neviděl, a to tam počítám i lahůdkový Man in the high castle. EDIT: Třetí sezona dokoukána - má to pomalejší rozjezd, první dvě až tři epizody relativně nudí, politické narážky na současnou situaci zbytečné, ale okolo čtvrtého dílu se to rozjede zase neskutečným způsobem a finále je jedno z nejlepších, co v jakýmkoliv seriálu pamatuju... Možná Ztraceni měli v úvodu lepší cliffhanger na konci sezony... Honem rychle to chce čtvrtou sezonu, protože to může dopadnou naprosto jakkoliv a nevěřím, že by se Profesor nechal tak snadno nalákat do vlastní pasti...EDIT 2: Tak Profesor se chytil i nechytil, ale nakonec to byla celkem jízda. Ne tak velká jako v částech 1 a 2, ale stejně je část 4 o notný kus lepší, akčnější a zábavnější než část 3. Pomohlo soustředění se na dění v bance, které až na detaily není příliš rozmělněno retrospektivou či stejně jako v části 3 get together party skupinky lidí pojmenovaných jako města. Závěrečný pohled napovídá hodně a ač doufám, že část 5 bude definitivně poslední, tak se na ni zároveň díky posledním cca deseti vteřinám skutečně hodně těším. EDIT 3: Tak už je definitivní konec a já jsem tomu hodně rád. Tvůrci tu šachovou partii na konci vyšachovali až moc, takže se to dostalo spíš do absurdní roviny než nějakého geniálního plánování... Alicia výborná nová postava, Profesor naopak trochu ztratil kouzlo. Škoda, mohl to být TOP seriál všech dob, takhle je to jen TOP seriál určité epochy, který je pořád výborný, ale pro mě s bídným ukončením... () (méně) (více)
První díl nic. Dal sem seroš na měsíc k ledu, abych se k němu pak vrátil a profofroval tou jízdou za jeden víkend. Po prvním, za mě nic neříkajícím, byť nutným díle, se rozjedou velký psychologický bomby, kterým u mě jasně vévodí Pedro Alonso alias Berlin. Tím vůbec nechci říct, že by někdo kdo ví jak zaostával, ba naopak, ale z něj mám úplnou husinu. Bravo španěláci jedni ušatí, Netflix zabodoval. ()
Reklama