Režie:
Václav KrškaKamera:
Václav HanušHudba:
Václav TrojanHrají:
Felix le Breux, Milena Dvorská, Bohuš Záhorský, Vladimír Brabec, Libuše Havelková, Otto Šimánek, František Kovářík, Richard Záhorský, Míla Myslíková (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Děj se odehrává v době, kdy na duchcovském zámku Valdštejnů zastával funkci knihovníka zřejmě nejslavnější dobyvatel žen Giacomo Casanova. Byl tehdy už poněkud unuděným a nevrlým starcem, kterého těšilo snad jen psaní memoárů a pak každodenní partička karet s hrabětem. To všechno se ovšem změnilo, když na zámek přijel Valdštejnův mladý synovec František Adam se svou půvabnou ženou Valérií. Ta totiž chtěla "na vlastní oči" vidět slavného svůdce. Skutečnost ji však poněkud zklamala, stejně jako svůdcovy zastaralé názory na lásku. Zatímco ona upřednostňovala prostý cit, Casanova tvrdil, že lásku ženy lze získat pouze galantností a vybraným chováním. Protože ani jeden z nich nechtěl ustoupit, rozhodli se tomu druhému dokázat svou pravdu. A na to se i vsadili. Valerie se svým manželem, Casanova se starým hrabětem. Během následujících dnů se mezi oběma rozhořela ta nejpodivnější bitva, jakou kdy zámek Duchcov zažil. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (31)
Když jsem tento snímek viděl poprvé jako mladý, moc se mi líbil!! ()
Zcyničtělý a nevrlý Giacomo Casanova (Felix LeBreux ve své snad jediné hlavní roli) dožívá v ústraní na Duchcově, ale ještě jednou (naposled?) ožije, když na zámek přijede Vladimír Brabec se svou okouzlující ženou Milenou Dvorskou... Rád bych ten film zase po letech viděl, abych se přesvědčil, zda je tak dobrý, jak si pamatju. Vzpomínám si na něj jako na velmi duchaplnou konverzační komedii s notně překvapivými hereckými výkony. On je totiž vůbec zvláštní zážitek vidět české herce v rokokových parukách a kostýmech, úplně to mění jejich způsob řeči, pohybu, chůze... inu, noblesse oblige. 80% ()
Co růže, ale jmelí...! Omluvte, Giacomo, neoriginální pokus o vtip z české kotliny. Opravdu je to jen žert, protože ač růže nepatří mezi moje nejoblíbenější květiny, tak i ta poslední od vás voní mnohem víc než orchidej z rukou někoho, kdo se neumí těšit z krás života. A vy tohle moc dobře víte, že? Inu, zase se vám to podařilo, protože vaše zraky dohlédnou pod utažené korzety i moderní kostýmky a vaše uši proniknou za všechna hrdá slova a odhalí jednoduchou pravdu: že jsme pořád stejné a bez ohledu na století, v němž žijeme, toužíme bojovat, vzdávat se, dávat a dostávat stejně jako kdykoli předtím. Tu poslední růži od vás budu s úctou opatrovat. Jsem si jistá, že neuvadne. ()
"Slyšel jsem, že ženy dovedou být moudré nezávisle na věku, zatímco mužům není jakýkoliv věk platný." Film, který nemá slabší místa, dialogy jsou svěží a vtipné, co slovo, to skvost. Skvělá režie Václava Kršky, velice dobře napsané a zahrané postavy. Bylo to právě takhle? Byla Casanova opravdu takový? Čerta starého, koho to zajímá?! Dala bych víc než 200 zlatých za jeden večer strávený s Felixem le Breuxem, kdyby to režíroval Václav Krška!! námět a scénář: František Daniel a František A. Dvořák. "Výčitky svědomí přece nikdy ničemu nezabránily, protože přicházejí, až když je po všem." ()
Skvělí dávní herci pan le Breux a Záhorský v roztomilé milostné komedii o nejslavnějším svůdci žen.! :-) ()
Zapomenutý klenot z české tvorby. Felix le Breux skvělý jako Casanova a dialogy s Milenou Dvorskou jako Valériií jsou konverzační lahůdky. Takto jemně a vtipně, bez prasečin, by se měl točit žánr romantické komedie. Nakonec zůstává "mladé srdce a vrásčitá tvář". ()
"Zabili eleganci, zdvořilost prohlásili za přežitek, vzdělání za podvod a cit za staromódní veteš. Zničili všechno, nač sáhli. Cožpak je možno zbavit lásku okouzlujících půvabů, vybrané pozornosti, vynalézavé dvornosti? – Ale to všechno je přece pouhá forma! – A čím jiným než formou se kulturní člověk liší od barbara?" Odvaha a odhodlání režiséra Václava Kršky, tohoto věčného romantického snílka, který se návratem do dob šlechtických soubojů a jiskřivých milostných hrátek pokusil oživit žánr vkusných romantických příběhů, nalézá své opodstatnění i dnes. A možná, že právě dnes je Casanovův milostný epilog mnohem aktuálnější, než jím byl v minulosti. Láska je v současnosti spíš fráze, slovo bez významu, něco, s čím se dá kalkulovat a obratně manipulovat. S Krškovým filmem přichází citlivé, něžné zastavení, dávno zaplašená vzpomínka, že svět býval kdysi přece jen v něčem hezčí, a i když se vlastně jedná o pouhou iluzi, vnáší do našeho svědomí určitou rovnováhu. V titulní roli exceluje dnes neprávem opomíjený herec šlechtického jména Felix le Breux, jehož Casanova, robustní a v mnohém hrubozrnný, zcela naplňuje Krškovu touhu po ostrých konturách – mezi životem a smrtí. Život představuje mladinká Valérie v podání Mileny Dvorské, jejíž výrazný smysl pro ironickou nadsázku zde nalézá své silné pole působnosti; přehlédnout nelze ovšem ani skvělého Bohuše Záhorského a Vladimíra Brabce v roli nezvykle komické. Poslední růže od Casanovy je Krškovo filmové loučení se starým světem, jakési rekviem – starý Casanova smutně hledí za uprchlým mládím. Zůstává však svět otisklý ve vzpomínkách. Vzdálený svět. Svět mládí. Nelze se vrátit, ale netřeba podléhat zoufalství. Pod bručounskou maskou a za zdravotními obtížemi se krývá dosud neutlumená energie, touha po životě, po lásce. To hlavní totiž zůstává napříč generacemi i dějinnými epochami neměnné – milovat a být milován. ()
Vynikající studie "pána po sezóně" v osobitém podání Felixe Le Breuxe. ()
Vzpomínám si, jak mě tenhle film kdysi těžce zklamal. Čekala jsem totiž, neinformovaná, nějakou možná i krapet lechtivou romantiku. No, ono je to spíš o knihovníkovi než o milovníkovi. I z dnešního pohledu se mi nejvíc líbily ty scény, kde se Giacomovi zdají jeho dávné milenky. Jinak je to taková konverzační TV inscenace. ()
Půvabný snímek, který je vzorovou ukázkou jemné historické konverzační komedie. Vynikající byl už nápad využít postavu slavného duchcovského bibliotekáře, podařilo se napsat velmi obratný scénář, obsadit výborné herce, kteří to pak také výborně zahráli. Skvělý je samotný představitel hlavní role Felix le Breux, jinak vlastně docela mezi širší veřejností neznámý herec, přesný je Záhorský, příjemně překvapil Vladimír Brabec a Milena Dvorská v hlavní ženské roli byla minimálně okouzlující. Vznikl originální snímek, ke kterému je možno se vracet. Nejlépe tak ještě za zimních večerů u planoucího krbu, to by pak byl divácký požitek dokonalý. ()
Mimořádně zdařilý film. Uchvátil mne při své premiéře stejně, jako mě uchvacuje v dnešní době. Je to tím, že děj filmu je nadčasový. Dokazuje, že i přes veškeré řeči o emancipaci, zůstává žena ženou, a to dokonce i proti své vůli. Tento film nemůže pozorného a vnímavého diváka nepotěšit. ()
Taková nádherná obrana formy, která se stává obsahem. V dnešních čistě účelových a materialistických časech to vypadá jako zpozdilost, což ovšem mluví v neprospěch dnešních časů. Felix le Breux je jako stárnoucí rokokový kavalír okouzlující. ()
Mám slabost pro rudé růže. Očekávala jsem, že budu na obrazovce sledovat něco úplně jiného. Ty scény na začátku to mu nasvědčovaly. Proto jsem si říkala, že to bude celkem dost odvážné. Nicméně, Casanova byl šarmantní a charismatický i jako starý a unavený muž pobývající na Duchcově. Ani jsem netušila, že Felix le Breux má takovou roli na svém kontě. Tohle fakt byla jeho jediná hlavní role? Ano, Felix le Breux byl jako Casanova velmi osobitý. Asi mi hlavě bud do konce života naskakovat právě jako Casanova. ()
Jaj, to viem, kto bol Dzakomo Kasanova. Uplne novy trezor : 20 % ()
Tento film může oslovit jen ty, kdož něco podobného zažili, nebo o tom alespoň sní. Ostatní to asi budou považovat za mrhání časem, žvatlání a zbytečnost. My jež jsme zažili, víme, že nic není předem dané, každou ženu lze získat, ale nikdy není docela naše. Vždy je za dveřmi nějaký další Casanova, stejně jako z nás Casanova vyprchá, jakmile obujeme pohodlné domácí přezůvky. To budou ta odvěká tajemství přírody. A mladé srdce pod stárnoucí tváří se jich jen obtížně vzdává. Ovládnutím jednoduché matematiky na balení žen se však člověk nestává znalcem života. Život sám přijde až tehdy, kdy se to Životu samotnému nejlépe hodí...80% ()
Mimo můj vkus... ()
"Zavolejte publikum, ať vypíská starého šaška" Nevím jak jiní, ale já tvůrce této poměrně roztomilé milostné komedie, rozhodně vypískávat nemíním. Dialogy pro hlavní aktéry ( Felix le Breux, Milena Dvorská) jsou napsány na výtečnou, Krškova režie má v sobě odpovídající mírně nostalgický nádech (viz zejména pasáže, kdy se Casanovovi "zjevují" jeho dávné milenky a vedou s ním zajímavé promluvy) a odpovídající (rokokovou) atmosféru tomu dodává skvělá hudba Václava Trojana. Hlavní motiv (píseň pro dostaveníčko) svým stylizovaným charakterem umně připomíná hudbu W. A. Mozarta. ()
Což o to, duchaplné to opravdu je, nadčasové téma také. Jenže mám problém s formou. Ten film zestárl a je to na něm poznat. Jsou tu vybroušené dialogy, ale radši bych si je vyslechl v divadle. ()
Vcelku povedená konverzační komedie se zajímavým obsazením. A jako bonus hromada hlubokých výstřihů. ()
Zatim jsem to videl jen jednou a priznavam bez muceni, ze me to moc nebavilo. Asi spatne nacasovani. Casem tomu mozna dam jeste jednu sanci, ale ted si budu pamatovat jen puvabnou Milenu... 3- ()
Reklama