Režie:
Stanley KubrickKamera:
Geoffrey UnsworthHrají:
Keir Dullea, Gary Lockwood, William Sylvester, Daniel Richter, Margaret Tyzack, Douglas Rain, Vivian Kubrick, Robert Beatty, Ed Bishop, Alan Gifford (více)VOD (3)
Obsahy(2)
Filosofická filmová opera. Evoluce a smysl existence lidstva v několika epochách, během kterých je člověk konfrontován se zlověstným a mlčícím symbolem mimozemského života. Science-fiction film, po kterém už filmové sci-fi nikdy nebylo jako dříve, a souběžně napsaný stejnojmenný science-fiction román, po němž se sci-fi literatura navždycky změnila. Jeden z největších mýtů filmové historie a společné mistrovské dílo dvou osobností svých oborů – režiséra Stanleyho Kubricka a spisovatele Arthura C. Clarka. Neopakovatelná cesta za hranice lidské zkušenosti, za hranice prostoru a času... (AČFK)
(více)Recenze (1 629)
Film, kterej má rozhodně něco do sebe...nevim přesně co to je, ale určitě to tam je ()
Just what do you think you're doing, Dave? ()
Pan Kubrick vzal sci-fi po svém a to, co stvořil je koncert obrazů, barev, pocitů... Úsvit lidstva, let vesmírnou prázdnotou při valčíku, podivuhodný nález, cesta na Jupiter, HAL a ten konec - to všechno vede k zamyšlení. Nadčasové! Musím si přečíst knihu... ()
Hyperboloids of wondrous Light , Rolling for aye through Space and Time, Harbour those Waves which somehow Might, Play out God's holy pantomime. (Alan Turing) ()
Výborné použití vážné hudby do sci-fi. Vleče se to sice pomalu, ale je to prostě tím, že cestování vesmírem trvá fakt dlouho. A to i v roce 2001. ()
Řev opic dlouhej 2 minuty. Přeskočím o 5 minut dopředu, opice na sebe řvou ještě víc. Chvíli počkám a zase mačkám tlačítko FF, abych se posunul v ději o kousek dál. A takhle to pokračuje skoro celej film. Nepřetržitej záběr z jednoho místa na kosmickou loď, která za doprovodu klasický hudby celejch 5 minut nedělá nic jinýho, než že pomalu klesá a přistává může někomu připadat geniální, ale ne mně. Dokázal bych tenhle film zkrátit na 15 minut a informační hodnota by zůstala zachovaná. Jedna hvězdička za technický zpracování, který je na svojí dobu bezkonkurenční (a řekl bych, že dokonce i spousta dnešních snímků vypadá daleko hůř), ale to je všechno. ()
Provedení filmu je při nejmenším působivé. Osobitá Kubrickova režie nám zobrazuje scény ve vší preciznosti. Kamera je vytříbená. Zvláštně depresivní atmosféra se spolehlivě dostane divákovi pod kůži. Vypjaté situace jsou vyobrazeny sice s naprostým klidem (rychlý střih je zde spíše vzácností) ale přesto bez problémů dokážou zrychlit tep. Celé podání atmosféry do nebeských výšin vyzdvihuje navíc hudba, která mě osobně dostává sama o sobě. Oscarem ověnčené vizuální efekty postačí myslím i oku dnešního filmového diváka. Po těchto stránkách se tedy opravdu těžko hledá kritika. Faktem je, že samotný vyobrazený děj by se asi bez problémů vešel do několikaminutového krátkometrážního filmu ale toto dílo nám svým provedením dává daleko více než pouhý příběh. Samotné hlubší poselství filmu je zde nepochybně zcela zásadní nebo spíše klíčové a s tím přichází i můj největší otazník tohoto snímku. Asi dvě hodiny jsem strávil rozborem a úvahami nad tím co jsem vlastně viděl a k jasnému závěru jsem se nebyl schopen dopracovat. Obecná podstata sdělení mi snad došla, ale samotný motiv monolitu a vůbec závěrečná část se svým vyústěním pro mě zůstává zahalena rouškou tajemství čemuž by bylo možná jinak, kdyby jsem měl přečtenou knižní předlohu. Každopádně jestli měl film nutit k zamyšlení, tak se mu to povedlo dokonale. ()
tažko to ohodnotit...na jednej strane to malo krásny vizuál a atmosféru...niektore scény boli úžastné ... ... ...ale na druhú stranu tam bolo pre mňa pár hluchých miest ktoré mi nič nevraveli...možno by to chcelo druhú projekciu... ()
Uctivá poklona, pane Kubricku. Jsem milovníkem sci-fi literatury, především z 50. až 70. let minulého století (např. Stanislaw Łem, bratři Strugačtí, A. C. Clarke...) a musím uznat, že tuhle skvělou knížku nešlo na plátno převést lépe. Škoda, že dnes (až na výjimky) vznikají sci-fi filmy, kde se to hemží jen akcí a výbuchy... ()
Na svou dobu zcela jistě revoluční film. Magické vyjádření tísnivé samoty, nekonečného prostoru a ještě nekonečnějšího ticha vesmíru. "Dojem z psychedelicky předkládaných myšlenek a témat budu moci sdělit až po přečtení Clarkovy předlohy. Bez této znalosti si netroufám hodnotit." Po přečtení knihy zastávám názor, že film je vizuálním průvodcem ke Clarkově knize a kniha je osvětlujícím informátorem Kubrickova filmu. Dohromady tvoří filozoficko-multimediální kombo, jedno ucelené dílo, které zcela jistě patří do zlatého fondu kultury obecně. Pro vnímavého a přemýšlivého člověka je 2001 : A Space Odyssey opravdu.. (doplň tři až čtyři oblíbené superlativy). ()
Dechberoucí sci-fi. Nudné? Rozvleklé? Ani náhodou. Mistrovské dílo. ()
Naprostá klasika. Jedno z nejlepších sci-fi a rozhodně obrovsky "nadčasový" snímek, ketrý předběhl svou dobu o mnoho let. Povinná četba každého fanouška sci-fi. 90% for me. ()
hold knížka je knížka a přes veškerou snahu to není tak dobrý jako v knize což už tak bývá u dobrejch knížek u špatnejch je přeci jen šance zaujmout filmem ale to není tento případ raději čtěte. ()
Tento film je nepopiratelnou klasikou, to tady rozhodně nechci zpochybňovat. Ale při vší snaze nemůžu dát víc než 3* filmu, který je zdlouhavější než týden před výplatou a na samém konci se vás snaží za každou cenu unudit k smrti. To je škoda, protože své kvality určitě má. ()
Zajímavý, nadčasový, zvláštní a pro mě zatim tříhvězdičkový film. Je možný, že časem dam víc, ale je možný že i míň...film je rozporuplnej...místy dokonalej a místy nudnej, že jsem si třikrát přeřikal všechny čtyři pětky hokejovýho mužstva v Naganu. ()
Naprosto fascinující a unikátní film, jehož shlédnutí mne málem připravilo o zdravý rozum'-) ()
Tak toto je první a zatím jediný film který si opravdu nedovolím hodnotit, protože upřímě řečeno hvězdičková stupnice je na tohle zkrátka krátká. Spíš než o film se jedná o jakési nesourodé poselství vyšší moci plené psychedilických výjevů, technicky precizních záběrů mnohdy nádherně sladěné s hubou. ()
Film se velmi přesně drží knižní předlohy. Tedy, svým zvláštním, kubrickovsky okleštěným způsobem. Přestože jsem ji četl bratru před šesti lety, jasně se mi vybavovaly jednotlivé scény. Zásadním rozdílem mezi knihou a filmem je v tom, že ve filmu zůstává až příliš mnoho věcí nevysvětlených, skrytých "mezi řádky". To je ve filmech běžné, ovšem Kubrick jde (bohužel) daleko za hranici běžnosti. Dalo by se říct, že Kubrick nechává většinu věcí "skrytou mezi řádky knihy, ve které se na prázdných stranách tu a tam objeví odstaveček textu". Zatímco kniha má svižný spád a jasnou pointu, film nikam nespěchá (v polovině filmu hledíte dvě minuty na černou obrazovku s nápisem "přestávka" - zní to absurdně, ale v roce 1968 jste si film nemohli pustit, natož stopnout), některé záběry jsou až bolestně dlouhé a pochopit původní pointu je prakticky nemožné. Naopak zcela chybí celá řada dramatických momentů (hlavně na palubě lodi, s HALem), které jsou v knize barvitě vylíčeny a nutí čtenáře hltat další a další stránky. Čtyři hvězdy dávám za futuristickou prozíravost. Zatímco svět na počátku roku 2011 vstupuje do věku tabletů a lidé začínají objevovat kouzlo iPadu, tady jej používají se stoickou samozřejmostí, stejně jako ploché displeje. A to se bavíme o roce 1968, kdy televize připomínala bublinu čouhající z bedny a barevná obrazovka byla ve většině světa spíše předmětem vášnivých akademických debat než praktického použití. ()
ubral bych 30 - 40 minut a přidal hvězdičku... ()
Klasická sci-fi symfonie v ultrapomalém tempu s typickými záběry na majestátní vesmírné koráby plující v meziplanetárním prostoru. Cestování vesmírem (např. efekt stavu beztíže, tvary vesmírných lodí) a vpravdě vědecko-fantastické prvky jsou důkladně zrešeršovány a dávají filmu hloubku. Člověk si v komerční záplavě paranoidních slátanin o útoku ufonů či již zbanalizovaných konstruktů o skrytém mimozemském vlivu rád připomene starou dobrou humanistickou a nepovrchně filosofující sci-fi o vzestupu člověka. Film navíc těží z půvabu nevyřčeného a z nezaměnitelné atmosféry posvátné majestátnosti, k jejímuž vyvolání používá Kubrick záměrně neverbální prostředky – člověk má skoro dojem, jako by se díval na průběh nějaké mše. Nicméně chápu, že někomu může vadit, že té mlhavosti je v příběhu snad až příliš, a cítit se v závěru ponechán víru možných nepodložených výkladů (alespoň role monolitu a – mimochodem vynikající a podaná tak, že z ní skutečně mrazí – zápletka s počítačem jsou v knize jednoznačně vysvětleny). ()
Reklama