Režie:
Akira KurosawaKamera:
Takeo ItóHudba:
Fumio HajasakaHrají:
Takaši Šimura, Toširó Mifune, Čieko Nakakita, Reizaburó Jamamoto, Noriko Sengoku, Taidži Tonojama, Jošiko Kuga, Eitaró Šindó, Mičijo KogureObsahy(2)
Nejvýznamnějším filmem prvního tvůrčího období Akiry Kurosawy, tzn. čtyřicátých let, je Opilý anděl. Titulní postava, obětavý lékař, žije v chudé městské čtvrti dosud poznamenané válkou. Tady se snaží zachránit nemocného mladíka, který za války dospíval a nyní zapadl do špatné společnosti. Vztah těchto dvou mužů, které ztělesnili Takaši Šimura a Toširó Mifune je pevně začleněn do dobových souvislostí, nahlížených s nepatrným časovým odstupem. Pro některé japonské kritiky má Opilý anděl obdobné místo v japonském kontextu, jaký měla Paisà nebo Zloději kol v Itálii. (NFA)
(více)Recenze (57)
První snímek s nímž Kurosawa výrazněji prorazil do podvědomí diváků a kritiky. Především však jeho první spolupráce s Toshiro Mifunem a tudíž zrod jedné z nejzásadnějších a nejplodnějších spoluprací herce s režisérem v dějinách světové kinematografie. Opilý anděl nemá špatný scénář, ani herce, ale dojíždí na přílišnou zdlouhavost a teatrálnost v některých scénách. Přeci jen Mifune se ke svým životní výkonům teprve rozehrával a Shimura tu nemá zase tak moc prostoru. Toto platí o klasickém sestřihu a upřímně řečeno si neumím moc představit jak vypadá ta verze, která je o bezmála hodinu delší. Slabší čtyři * a ve výsledku film, který je zajímavý spíše tím, že poprvé svedl dohromady dva velikány japonského filmu, než-li svou skutečnou kvalitou. ()
"Podivné je, že ten lid, stále otevřený vnějším dojmům a následkem toho stále přijímající dojmy, stále rozechvěný, dovede vždycky zůstati pánem sebe. Podobá se své smavé zemi, chovající podzemní oheň, jejíž lávy vylévá sto sopek. Je vlídný a usměvavý, a propuká-li někdy v zuřivou prudkost, zůstává tato prudkost vždycky metodicky řízena. Rozumuje i ve hněvu, jeho strašlivá statečnost jest jen jasnozřivým zanícením jeho vůle. Stylizuje i své cítění. A jeho umění, vzešlé z přesného rozmachu, z lyrického unesení, uzavřeného v čisté formě, třebas někdy zadrhávané, se nepodává proudu báječného pudu, který je řídí. Jsa v jádru sobecký a žárlivě střehoucí svých vymožeností pro sebe, nechce tento národ podati leč přeměněný jejich obraz." (Elie Faure) ()
3,5 Já nevím, jsem z toho trochu rozpačitej. Na jednu stranu zajímavej příběh, docela zajímavý postavy a skvělej Mifune. Na druhou stranu hoooooodně pomalý tempo a docela nuda a taky to bylo zbytečně dlouhý. No ale tenhle film je důležitej hlavně tím, že se jedná o první spolupráci dvou nejmenovaných osobností japonského filmu, takže si myslím, že můžu být trochu shovívavý :-) ()
Veľmi príjemné sociálno-humanistické okienko podfarbené pôvabnými starodávnymi filtrami, čo mi evokuje Renoira a Forda 30-tych rokov. Navyše s vyváženou osobnostnou rozpravou, žiadna postava nemá tú povestnú anjelskú svätožiaru nad hlavou, hoc sa ten kus dobra k mnohým ich činom určite priráta. Ale svet nie je zidealizovaný, čertovské rožky majú väčšiu moc nad našou kontrolou, spôsobmi a zvyklosťami, ktorých sa nevieme zbaviť ako náš prchký hrdina. Napriek tomu, akou tragikou sa obsahový vývin posúval naprieč časovému spádu vysokého štádiu tubery hlavnej postavy, práve tých zopár direktívnych súčiastok, t.j. vtip, expresivita a spomínaný pesimizmus dotvárajú tú správnu empatickú cyklickosť tragiky, z ktorej sa nedá vyjsť. Výkon Takašiho Šimury je obdivuhodný, myslím, že človečinské črty vie pokryť skutočne majstrovsky. Tentokrát možno neoplýval tou rozvahou, ani charizmou drsného muža, ale ľudskými kvalitami skrytými hlboko vo vnútri dozaista... Dostal som sa len k skrátenej verzii, možno sa raz dostanem k tej režisérskej, pokiaľ bude otitulkovaná. ()
Trojice Kurosawa-Mifune-Shimura poprvé spolu. Na to, že jde právě o jeden z ranějších Kurosawových snímků, je to rozhodně jeden ze skvostů mezi jeho filmy. Příběh samotný není nijak složitý, v podstatě sledujeme vyvíjející se vztah mezi laskavým avšak svérázným doktorem ("opilý anděl") a tvrdohlavým cholerickým yakuzákem. Shimura a Mifune se v těchto rolích skvěle doplňovali a jejich výměny byly místy jak komické, tak dojemné. Zkrátka dvojice k pohledání. Příběh má navíc i své prosté sdělení o tom, že silou vůle člověk může změnit svůj život. Za mě proto plní vše, co bych od Kurosawova filmu očekávala. Navíc oproti některým jeho pozdějším filmům má tento rozumnou stopáž, která není přestřelená, což pro mě bylo taky příjemné. A jako třešničku na dortu bylo celkově zajímavé sledovat mladého Mifuneho v jedné z jeho prvních rolí. ~(4,1★)~ ()
Galerie (41)
Zajímavosti (5)
- Výkon Toshira Mifuneho ako mladého násilného gangstra Matsunagu bol taký silný a nezabudnuteľný, že podľa režiséra Akiry Kurosawu mnohí ľudia v Japonsku (a pravdepodobne aj inde) mylne predpokladali, že názov Opilý anděl mal odkazovať na Matsunagu. Ale pre Kurosawu bol v skutočnosti hlavnou postavou alkoholický lekár Sanada (hrá ho Takashi Shimura), na ktorého sa viaže aj názov filmu. (Bilkiz)
- Gangster Macunagu měla být jen malá role, ale když režisér viděl, jak ji Toširó Mufine zahrál, rozhodl se scénář upravit tak, aby dostsaly hlavní postavy před kamerou stejný prostor. (Terva)
- Shizuko Kasagi vo filme spieva jazzovú pesničku „Jungle Boogie“ v scéne v nočnom klube. Bola populárnou jazzovou speváčkou v Japonsku, ale jej kariéra utrpela počas druhej svetovej vojny, pretože bola asociovaná s kultúrou nepriateľa, USA. Po vojne, keď Američania okupovali Japonsko a americká populárna hudba bola široko rozšírená. jej kariéra sa opäť rozbehla, vrátane široko propagovaného koncertného turné po Amerike. (Bilkiz)
Reklama