Režie:
Akira KurosawaKamera:
Kazuo MijagawaHudba:
Masaru SatóHrají:
Toširó Mifune, Tacuja Nakadai, Jóko Cukasa, Isuzu Jamada, Daisuke Kató, Takaši Šimura, Hiroši Tačikawa, Eidžiró Tóno, Kamatari Fudžiwara, Acuši Watanabe (více)Obsahy(2)
Bezmenný ronin, samuraj bez pána, sa v roku 1860, na konci éry dynastie Tokugawa, túla krajinou, až dorazí do mesta, ktoré je rozdelené medzi dva zločinecké gangy. Keď predvedie svoju šikovnosť s mečom, vodcovia oboch znepriatelených skupín si ho chcú najať za yojimba - osobného strážcu. On sa však rozhodne poštvať ich proti sebe a oslobodiť tak mestečko spod ich nadvlády. V roku 1964 nakrútil Sergio Leone remake s názvom Pre hrsť dolárov s Clintom Eastwoodom v úlohe bezmenného pištoľníka. (STV)
(více)Videa (1)
Recenze (219)
Bylo úžasné sledovat rozdílné kultury v Leonově a Kurosawově opusech. Oba dva filmy jsou vynikající, ať Mifune nebo Eastwood srší charismatem, ale tady se mi víc líbila režie, prostě on Kurosawa umí, to bezpochyb, ale dva předchozí filmy se mi tolik nelíbily. Sedm samurajů jsem nevydržel a v Rashomonu mi vadilo, jak ze sebe Toshiro dělal retarda. Určitě mu dám ještě šanci! ()
Jedním z mých nejoblíbenějších Aeonů ve Final Fantasy X byl Jodžimbo. Vždy, když jsem viděl nádhernou animaci, kterou byl uvozen jeho nástup na scénu, popadla mě touha pustit si stejnojmenný Kurosawův film. :-) Hodně mi připomíná jeho starší snímek Lidé, kteří šlapou tygru na ocas; též je zde samuraj, který přechytračí všechny ostatní, bohužel je zde rovněž přítomno komično, které z Jodžimba dělá místy samurajskou grotesku. Zatímco hlavní hrdina je prohnaný, členové obou znepřátelených tlup sídlících ve městě, do něhož zavítá, jsou pitvořící se šašci, jejichž svár připomíná spíš nepovedenou klukovskou hru. Výtvor je to ale jinak vcelku zábavný, s kvalitními bojovými scénami a v dramatických momentech vhodně použitou hudbou. Silné **. ()
Film podarený snímok, ktorý bol už trikrát z remakeovaný (Pre hrsť dolárov, Posledný zostáva, Nemilosrdný strelec). Všetky tieto remaky som videl a k originálu sa dostávam až nakoniec. Napriek tomu, že som všetko už vlastne vedel tak tento film vďaka svojím výrazovým prostriedkom zanechal vo mne jazvu od katany. A ešte chcem spomenúť, že na Kurosawu tam boli dosť násilné scény len opäť silná absencia krvi (ale nevadí, už som si celkom zvykol). Ako inak za 5*. ()
Tak teď si, přátelé, svorně zachrochtejme blahem. Obecně mám problém s asijskými filmy i s Kurosavou jako takovým - uznávám ho jako überzdatného filmaře, ale některé podivnosti ve scénářích a hlavně japonská herecká škola mi často kazí zážitek z jinak velmi povedených snímků. "Ochránce" je první film, u kterého odhazuji všechna "ale" - ukázkově napsaný scénář, mistrně rozehraná zápletka, Toshiro Mifune v roli mlčenlivého bohatýra a mstitele, širokoúhlé záběry soubojů na prašných ulicích zametaných větrem. Napínavý útěk pochroumaného samuraje a závěrečný souboj si budu v myšlenkách přehrávat ještě hodně dlouho. Chro. ()
Galerie (26)
Photo © Kurosawa Production
![Yojimbo - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/165/520/165520543_01fdff.jpg)
Zajímavosti (26)
- Akira Kurosawa řekl Toširó Mifunemu (Sanjuro), že jeho postava je něco jako vlk nebo pes a Tacujovi Nakadaiovi (Unosuke), že je had. Inspirovaný tímto nařízením, přišel Mifune se Sanjurovým typickým škubáním ramenem, podobně jako když se pes snaží zbavit blech. (džanik)
- Tacuja Nakadai, který zde hraje pistolníka Unosukeho, hraje hlavní zápornou postavu také v pokračování Yojimba – ve filmu Sanjuro (1962). (džanik)
- V jedné scéně předvádí samuraj neuvěřitelnou zručnost ve vrhání nožem, to když padající list nožem připíchne k dřevěné podlaze. Scéna se ve skutečnosti točila obráceně. “Předtím“ můžeme na listu vidět zářez v tom samém místě, kde jím “později“ projede nůž. (džanik)
Tak na to jak jsem se na film těšil až konečně uvidím, tak musím konstatovat, že jsem byl hodně zklamaný. Tenhle film mě tak nudil, že jsem ho dokoukal asi až na sedmej pokus. Problém byl možná z mojí stránky, kde jsem čekal nějaký akční blockbuster, ale místo toho jsem dostal hodně nudných ukecaných scén a tři krátké akční sekvence, kdy ta nejdelší měla asi 30 vteřin. To není úplně ideální, když má váš film přes 2 hodiny. Film Yojimbo, což tedy v japonštině znamená „Tělesná stráž“ začíná pohledem na toulajícího se ronina, tedy samuraje bez pána, kterého hraje Toširo Mifune. Tenhle ronin se zatoulá do nedalekého městečka, které ovládají dva znepřátelené gangy. Ronin se tedy rozhodne, že se nechá najmout oběma soupeřícíma stanama jako jejich osobní ochranka a rozvíří mezi nimi spory, aby se gangy vzájemně pobily a obyvatelé městečka byly svobodní od jejich nadvlády. Nezní Vám tahle premisa nějak povědomě? No pokud jste viděli westernovku „Pro hrst dollarů“ s Clintem Eastwoodem v hlavní roli, tak jste nepřímo viděli i Yojimba, jelikož se jedná o jeho přesný remake, který Sergio Leone vydal o tři roky později. Samozřejmě i na tenhle film najdete recenzi v tomhle seznamu. Dalšího remaku se tenhle film dočkal i se snímkem „Poslední zůstává“ z roku 1996, kde si hlavní roli zahrál Bruce Willis. V příběhu nečekejte žádné zásadní zvraty, protože příběh, který jsem vám řekl je defakto celý film. Z postav musí vyzdvihnout samotného ronina, kdy Toširó Mifune jako samurai Sanjuro je charismatický, tichý a když už občas promluví, tak se sice chová jak debil, ale má srdce na pravym místě. Tenhle dvorní herec režiséra Kurosawi nese celý snímek na svých bedrech, už jenom kvůli tomu, že vedlejší postavy jsou pro mě strašně nevýrazný. Nejlepší akční pasáž filmu byla ta, kdy Sanjuro bleskově zlikviduje šest stráží v nějaké věznici. Jenže problém je, že choreografie je relativně tragická, kdy se Sanjuro jenom napřáhne, máchne mečem dva metry od záporáka a ten jenom vyjekne otočí se a spadne. V lepším případě do někoho praští a začně z něj vířit prach, takže to skoro vypadá jako kdyby mlátil lidi klackem a ne ostrým mečem, který dokáže rozříznout maso jako máslo. Žádné pořádné cákance krve, žádné řezné rány nebo roztrhané oblečení, prostě nic. Ale pořád se musí počítat s tím, že to je rok 1961 a v té době to asi nešlo udělat tak elegantně jako ve westernech, kde si každej zastřelený kovboj rychle chytil prostřelenou ránu a sladl na zem. Přinejlepší mohli mít pod košily výbušnou červenou barvu, ale u řezných ran se to takhle jednoduše udělat nedá. Vizuální stránka filmu je opravdu úchvatná. Hlavně mě zaujaly ruční kamerový záběry, který v pohybu zachycují všechno, co se děje na plátně a dotváří tím krásnou atmosféru, kdy má divák pocit, že je skutečně součástí děje. Když vidíte tenhle záběr z dálky jak se Sanjuro sám blíží k bandě samurajů, tak si řeknete, že takových záběrů jste viděli ve filmech spousty, ale tohle je ten originál, od kterého to všichni okopírovali. Soundtrack je docela bída, protože ve filmu je buď dramatická hudba, kdy se k něčemu schyluje nebo akční hudba, ale obě jsou strašně monotání a jelikož se dokola opakují, tak vám za chvíli začnou lész krkem… nebo spíš ušima. Říkám to hlavně protože vím, že o 3 roky později tu v Dollarové trilogii Clinta Eastwooda vykouzlil Ennio Moriconne ohromující soundtrack, který ještě dnes každý westernový fanoušek zná, i kdyby ani jeden film z těchto špagety westernů neviděl. Filmu bych tedy na dnešní poměry dal známku 4.5, což je tedy v mém hodnocení – film u kterého jsem málem usnul, ale chápu, že v milníku kinematografie je tenhle film hodně opěvován, hlavně tedy jeho režisér Akira Kurosawa, díky kterému se inspirovali další filmaři, jako například George Lucas, který následně vytvořil jeho Magnum Opus Star Wars. () (méně) (více)