Režie:
Karel LamačKamera:
Jan StallichHudba:
Josef DobešHrají:
Vlasta Burian, Jaroslav Marvan, Ladislav Hemmer, Adina Mandlová, Marie Blažková, Čeněk Šlégl, Anna Gabrielová, Antonín Streit, Karel Postranecký (více)Obsahy(1)
Ošetřovatel Rozruch z nemocnice sv. Jakuba dostal z nemocenské pojišťovny místo očekávaného léčivého bahna umělý chrup. Když v pojišťovně osobně vyřizuje přehmat, jsou úředníci velmi neochotní. Rada Pěna přijde do pojišťovny, aby si domluvil výlet se svou tajnou milenkou, sekretářkou Věrou, kterou si chce vzít, až se provdá jeho dcera Heda. Pěna ohlašuje v pojišťovně návštěvu primáře Marka od sv. Jakuba a přestože ho osobně nezná, přimlouvá se za vyřízení jeho žádosti. Když rozčilený Rozruch za chvíli sdělí, že je z nemocnice od sv. Jakuba, úředníci ho považují za Marka a jejich chování se rázem mění. Šéflékař Bruner mu předepíše lázně, kam ho druhého dne osobně doveze. Skutečný Marek přijíždí do lázní s Hedou, které se představil jako Rozruch, aby se přesvědčil o nezištnosti jejích citů. I rada Pěna s Věrou přijíždějí, aniž tuší, že je přítomna i Věřina matka. V malých lázních se nakonec všichni potkají a jejich tajemství se prozradí. Po návratu do Prahy Rozruch, který tajně dostudoval medicínu, promuje, a dostává od Brunera místo v nemocenské pojišťovně. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (452)
Jedna z "NEJ" Burianovských komedií. Výborné a velmi nápadité autorské scénky a opravdu vtipné gagy, skvělá hudební složka i děj filmu podle divadelní hry od Jiřího Vernera nebyl nikterak špatný. Herecké výkony ve všech rolí vesměs výborné a nezapomenutelné ať už Burian tak Trégl jako pacient Klůcek, Marvan jako MUDr Brunner či manželé v lázních a sice napájející se Václav Menger a jeho přísná manželka Bety Kysiková. Pamětihodná je i ,,Balada o deliriu tremens" jako proslulé kabaretní Burianovské číslo. Nebo závěrečná léčba šokem v podání Kryštofa Rozrucha (Vlasta Burian) s gremiálním radou Pěnou (Čěněk Šlégl). Ti dva se ale navzájem vyblbli že.? Nezapomenutelný je rovněž monolog v nemocnici a to sice mezi Burianem a Matyášem Klůckem (Václav Trégl), který tam jde na revizi! Co tady děláte? Tady jsem měl doutník? Tak proč ho tady necháváte vy Kubo! To nebylo Kubo, to bylo Portoriko! To jsem blázen.. 7 a 5 je nebo jsou 13?! Uslintanejch bernardýnů..A nebo: Kde je tady kancelář? Tady je 325. kanceláří ! Kterou myslíte? No ta jak to..? Jó, první dveře vpravo. Jo! Tam zase společně s Burianem perlil Ladislav Hemmer. Vynikající a snad nikdy nezestárnoucí komedie. ()
Další neskutečná Burianova pětihvězdičková exhibice. Ten člověk je prostě neskutečněj gejzír humoru grimas a výrazů. Hodně mu pomáhá Jaroslav Marvan, jediný herec, který s Burianem bez problému vycházel. Na jejich společném hraní je to vidět. a velkou poachvalu si rovněž zaslouží Čeněk Šlégl v své dost možná životní roli. Operace jeho prstu je přímo nezapomenutelná scéna. Jinak mě docela zaujalo, že taková hvězda jako Mandlová (a v roce 39 už byla docela známá) , hrála tak malou roli. ()
Rozruch vyvolává rozruch, kamkoli přijde. Úvodní tobogan v nemocenské pojišťovně, kam přichází směnit zuby za bahno, absolvuje ještě coby bezvýznamný a všemi přehlížený prosťáček s ostrým jazýčkem, ale v luxusním lázeňském hotelu už se dík bezděčné záměně stává vykonavatelem rafinované pomsty. Je nabíledni, že Vlasta Burian se tu cítí jako ryba ve vodě, sype jeden geniální vtípek za druhým, vychutnává si své spoluhráče a na závěr si střihne geniální a dosud nepřekonanou baladu o deliriu tremens. Byla by ale chyba domnívat se, že film stojí a padá jen s Burianem, na place se tehdy sešla plejáda špičkových partnerů, kteří si na nepoměrně skromnějším prostoru vydobývají zaslouženou pozornost. Jaroslav Marvan obohatil svůj tradiční fond o precizně vyvedenou figurku nedbalého doktůrka holdujícího v míře ne právě malé alkoholu, Trégl kráčí k divácké nesmrtelnosti s doutníkem a legračním slamákem na hlavě a Čeňku Šléglovi, který je v závěrečné etudě vydán napospas Burianovým fantasmagoriím v oboru léčení zaníceného palce, se dostává velké herecké satisfakce za všechna příkoří, jímž musel později čelit. Pokladna jasně dokazuje, o jak velkou a nenahraditelnou osobnost jsme Lamačovou vynucenou emigrací přišli. A zdá se, že nejen my. P. S. Pane kolego, co si dáváte na noc? – Já si dávám rolety dolů. ()
Veledíla takovéhoto formátu,navíc dlouhověkého kalibru nepotřebují snad žádný comment...a tak pouze)nepřeberně neskutečná hráčská elita v čele s VlastíkemB. alá českým Louis deFunésem i nepřekonatelným V.Tréglem+srdečným množstvím nezapomenutelných rolí,bavících už po generace stále dokola zasazením přímé rány do komediálních útrob většiny z nás/památečným duem s J.M.ve Přednostovi stanice o 2roky později všechno stvrdili! ()
Vlasta Burian v té nejlepší formě a ani další herci se svým herectvím nedají zahanbit, úroveň humoru ovšem proměnlivá. Jako film "U pokladny stál" v podstatě nedrží pohromadě, scénář se všemi těmi záměnami a rodinnými vazbami je v zásadě velmi konvenční a předvídatelný, ale jako série vtipných skečů je to ovšem naprosto skvělé. Navíc, všechny ty satirické šlehy zůstávají až nepříjemně aktuální i dnes... Celkový dojem: 75% ()
Galerie (9)
Zajímavosti (9)
- Slavná „Balada o deliriu tremens“ ve skutečnosti nebyla slavné kabaretní číslo Vlasty Buriana. Pravdou je, že text k této baladě napsal sám autor předlohy – divadelní hry – Jiří Verner speciálně pro film těsně před natáčením v ateliérech na Barrandově. Podle svědectví Vernerovy manželky Blaženy se Vlasta Burian (Kryštof Rozruch) celou baladu naučil nazpaměť za pouhé dvě hodiny a ihned ji s Jaroslavem Marvanem (MUDr. Osvald Bruner) a Karlem Lamačem natočili. Už nikdy jindy Burian tuto baladu veřejně nerecitoval (ani na divadelních či estrádních scénách). (krib)
- Honorár Vlastu Buriana (Rozruch) bol 150 tisíc korún. Adina Mandlová (Věra) si presadila aj napriek menšej roli honorár 100 tisíc korún. (Raccoon.city)
- Keď Rozruch (Vlasta Burian) prišiel do poisťovne reklamovať, že dostal namiesto bahna umelé zuby, vysvetľoval, že má v pravej nohe ischias. Pritom ale stále ukazuje na ľavú nohu. (J.J.1972)
Reklama