Režie:
Lubomír HlavsaKamera:
Miroslav KousalHrají:
Ondřej Vetchý, Jitka Čvančarová, Petr Kostka, Alois Švehlík, Pavel Rímský, Jan Novotný, Vladislav Beneš, Vladimír Javorský, Radek Holub, Vladimír Kratina (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Historické doku-drama Poslední útěk Jeronýma Pražského je natočeno poměrně komorním způsobem, a i když se tvůrci soustředili především na poslední fázi Jeronýmova života, snažili se, aby film nebyl informačně chudý. Pro režiséra Lubomíra Hlavsu je docela typické, že jeho filmy nejsou historickou rekonstrukcí, ale spíš používá určitou míru fabulace a nadsázky. I u tohoto filmu jej více než historická fakta zajímá poselství, které sice Jeroným Pražský hlásá společně se svým přítelem Janem Husem, ale přece jen jinak, protože je od Husa povahově velmi odlišný. Zatímco Mistr Jan Hus je pro většinu lidí jakousi nedostižnou ikonou, Jeroným jako by spíš patřil do současnosti. Je více mužem „z masa a kostí“. Například přiznává, že celý život zápasí se strachem, že má sklony k prudké vznětlivosti a dokonce i k násilí... Film přibližuje divákům život jednoho neobyčejného filozofa a mučedníka, o kterém se toho dnes nikde moc nedočtou. Přesto se jedná o osobnost, která spolu s Janem Husem zahýbala celou Evropou. Jeroným se mohl i v temném středověku mít dobře a žít si v blahobytu, ale veden hlubokou křesťanskou vírou nakonec zvolil variantu, která byla pro něj sice fatální, avšak zároveň i vítězná. Ve filmovém příběhu o vítězství nad strachem snad vyzní Jeronýmovo odhodlání tím silněji, že se nakonec vzdává i lásky k ženě, aby své existenci dal ten nejvyšší možný smysl. Je také patrné, že záměrem režiséra bylo, aby měl příběh přesah do dneška. Proto například, když zaznívá z úst mocných věta „vždyť jsou to jen pouhá slova“, připomíná to i tu dnešní devalvaci obsahu a významu slov. V kontrastu s Jeronýmovým přesvědčením a odhodláním jít za Pravdu i na smrt, vyznívá chování jeho oponentů téměř bizarně a jen to dotvrzuje skutečnost, že se doba v tomto směru vůbec nezměnila. V případě Jeronýma Pražského nechtěli tvůrci jen oprášit nějakou zapomenutou osobnost českých dějin, ale také připomenout, že v historii Čech a Moravy se už po staletí v principu opakují různé klíčové události a je na každém člověku zvlášť, jak se k nim v daném okamžiku postaví. (Česká televize)
(více)Videa (1)
Recenze (43)
Jako student historie musím tyhle filmy obecně považovat za velmi přínosné pro dnešní dobu, ve které nikdo netuší o naší historii skoro nic, i méně známé osobnosti a události se díky invenci České televize dostávají do povědomí diváků s nižší historickou gramotností. Film měl svoje chyby a některé dialogy a události jsou trošku naivní či dokonce zvláštní, ovšem vždycky mě udiví, kolik odborníků na kritiku se ihned po shlédnutí filmu objeví a neurvale okomentují a ohodnotí film, který je dle mého soudu povedený. Rozumím, že ne všem se líbí stejné věci, ale lidé by se měli zamyslet co ve svém životě dokázali sami a pak teprve pouštět žluč ze svých útrob a potřísnit povedené filmy jako byl tento s vynikajícím Ondrou Vetchým. ()
Na počátku století se v českých kočovných divadlech objevil půvabný žánr: vlastenecké obrazy. V deseti nebo dvaceti minutách se odehrály výjevy jako Odjezd Karla Havlíčka do Brixenu nebo Jan Hus na koncilu kostnickém. Bylo to velmi činané a velmi vlastenecké. Poslední útěk Jeronýma Pražského se hrdě hlásí k této tradici. Hvězdička navíc za Jitku Čvančarovou. ()
V den, kdy vzpomínáme výročí upálení Mistra Jana Husa, jsem se podívala na snímek o jeho současníkovi, který není široké veřejnosti tolik znám - a to ho čekal téměř totožný osud jako Husa. Jeronýma Pražského si matně pamatuji ze středoškolských hodin literatury a zhlédnutím snímku jsem se o této postavě dozvěděla další detaily z jejího života, záměr tvůrců byl tedy zřejmě splněn. Vypravěčský komentář pana Němce se filmu snaží dodat dokumentární ráz, do celkového konceptu mi ale příliš nezapadala současná hudba ani románek titulního hrdiny s dcerou německého krčmáře (která je samozřejmě osvícená, umí číst a rozumí Jeronýmovým spisům). Jinak ale nemám potřebu dílo hanět a naopak ještě vyzdvihuji výkony Ondry Vetchého (jak jinak) a pánů Kostky, Beneše a Rímského. ()
Zajímavá postava, dobře obsazené... Ve filmu zaznělo že Páleč zradil. O koho se vlastně jednalo ? Štěpán z Pálče byl český kněz a učenec konce 14. a začátku 15. století. Byl blízký přítel a učitel Jana Husa a stoupenec reformního proudu na pražské univerzitě. Později, pravděpodobně zastrašen několika měsíčním vězením, vystupoval proti Husovi. Po čase si proti sobě popudil krále Václava IV. a byl ze země vyhnán a zbaven všech úřadů... ()
Pochopit znamená vědět a znát. To je osud většiny námětů ze starších i novějších českých dějin. Dokudrama věnované závěrečnému období života velkého českého reformátora, Husova žáka, přítele a spolupracovníka je toho zřejmým dokladem. Tento nový žánr koncentruje lidské poznání do zvláště krátkého času a prolíná jím zdánlivě spontánně odbornost a uměleckost. Prvním předpokladem úspěchu je harmonie všech jeho složek: scénáře, režie, odborné spolupráce, domýšlení mezer v dochovaných historických pramenech, hereckého obsazení. Vetchého Jeroným i Kostkův vlastně evangelický farář a ženská, velmi nekonvenční postava ztvárněná v jednotě smyslnosti i intelektu zdařile Jitkou Čvančarovou tvoří zdařilý pandán starší televizní inscenaci věnované kardinálu Zabarellovi (její dobový podtitul byl výmluvný: tragédie funkcionáře). Obraz z úsvitu dějin české reformace touto jemnou povahokresbou i náčrtem doby na pomezí středověku tedy nabízí mnohé. Ovšem těm, kteří jsou na to připraveni. ()
Galerie (36)
Zajímavosti (4)
- Petr Kostka, představitel faráře v Hiršavě, si zahrál v televizním filmu Ohnivý máj (1974) právě Jeronýma Pražského. (dana32)
- Film vznikl v rozpočtu necelých čtyř milionů korun ve spolupráci Vistafilm Production a České televize. Natáčel se na tvrzi Malešov, hradech Helfštýn a Sovinec či ve skanzenu Řepora. (SimpanzJi)
- Film Poslední útěk Jeronýma Pražského je volným pokračováním dokudramatu Jan Hus – cesta bez návratu (2015), za který režisér v roce 2016 obdržel Cenu Olomouckého kraje za přínos do kultury. Tvůrci chtěli způsobem zpracování oslovit především mladší generaci a zdůraznit, že máme „zapomenuté“ hrdiny, na které může být náš národ právem pyšný. (SimpanzJi)
Reklama