Režie:
Jiří StrachScénář:
Marek EpsteinKamera:
Martin ŠecHudba:
Miloš BokHrají:
Jiří Mádl, Eliška Jansová, Ivan Trojan, Bolek Polívka, Jan Vondráček, Marek Taclík, Jaroslav Plesl, Pavel Liška, Martin Myšička, Petra Polnišová (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Sňatek princezny Verunky (Eliška Jansová) má zachránit království zchudlé kvůli bláznivým nápadům svého panovníka (Boleslav Polívka). A nápadníků má hned několik! Básník Alexandr Alexandrovič (Martin Myšička), ze kterého by i Puškin bledl závistí, dvouhlavý baron, vojevůdce a hudební skladatel v jednom Wajsman (Jaroslav Plesl), tajemný Markýz (Pavel Liška), vládnoucí kouzlem své matky, panovnice smrti Morany a podivínský vynálezce sir Klevr (Marek Taclík). Může být Ondra (Jiří Mádl), kluk toužící po tom stát se plavcem na divoké vodě, jejich důstojným soupeřem? (Česká televize)
(více)Videa (1)
Recenze (361)
Pravděpodobnost, že věneček vyloví hezký profesor, je možná větší než nula, ale pravděpodobnost, že tato autorská dvojice někdy vytvoří obstojnou pohádku, nikoli. Hvězdičku ještě dám, ale fakt naposled. Šmíru z dávno vyvařených motivů, kterou Epstein napsal, Strach realizuje pokud možno kýčovitě a nezáživně. Proč např. jedinou charakteristikou neschopného krále je, že pořád vynalézá nějaké hovadiny? Máte kluci pocit, že jsme něco podobného viděli v posledních letech málokrát? Jenomže ještě horší je, když se epstein snaží být originální. Konstrukce s Morenou a Živěnou překonává veškerá wtf se Štěstěnou ve Šťastném smolaři. Tehdy jsem napsal, že by si Epstein měl dát za každý nový nápad facku a pak teprve se nad ním zamyslet. Evidentně můj komentář četl a řekl si, že mi to pořádně nandá, což se mu tedy povedlo. Moje nová rada je, podívat se s psychoterapeutem důkladně na vztah s matkou, protože už to opravdu začíná smrdět. Ale ještě k dílu: Závěr pohádky je peklo, ale v průběhu aspoň něco sem tam potěšilo, některé dílčí spoje nejsou špatné, takže se to dalo sledovat bez větší morální újmy. Princezna šprtka, netradičně poctivý komoří a samozřejmě démonický markýz Liška byli fajn, částečně i Trojanův Pastelini (až na tu nevkusnou přestylizovanost; pořád ale ještě dobrý ve srovnání s Liškovými konkurenty nápadníky - prostě Epstein má nápady, ale nedává si ty facky). Mádl vypadá, že točení pohádek mu už opravdu nestojí za nějakou námahu a tu trosku Polívku mohli z piety za jeho dřívější zásluhy aspoň oholit a vykoupat. ()
Ať mám pana režiséra rád sebe víc (krimi a tajemnno umí skvěle), tak v téhle pohádce skřípe kde co a to nemusí být jenom nový vynález pana krále. O chudém království vypovídá i fakt ruiny zámku, který jim padá na hlavu a proto hledají bohatého nápadníka pro jejich vzdělanou dceru. Celý příběh, ale nijak nedrží pohromadě a "něčemu" skutečně uvěřit se fakticky nedá. Beru ale odhodlání vstoupit s něčím novým do něčeho nového. 45% ()
Vždycky, když nastanou vánoční pohádkové idy, sesypou se diváci na nebohé pohádky i jejich tvůrce jako roj sršňů a předhánějí se v tom, kdo je dokáže hlouběji potopit a zároveň při tom co nejvýrazněji předvést vlastní vtipnost. Vzdychá se při tom po zpívajícím poupátku, třech oříšcích, princezně s dermatologickým defektem v podobě hvězdy na čele.... Prý, kde jsou ti tehdejší geniální tvůrci, proč se nenatočí něco podobného? - Nenatočí. Už nikdy! Není to ani v lidských silách a nejspíš ani v božských. Když pominu, že tehdy měla národní kinematografie víc peněz a času (ale také povinnost ideologizovat mládež komunismem, což třeba z Pyšné princezny přímo trčí a je to dost patrné i z Princezny ze zlatou hvězdou a dalších), nikdy už nebudeme dětmi, které se dívají poprvé na pohádku okouzlenýma očima. A ta magie zůstává, i když vyrosteme jako vzpomínka na tehdejší omámení. V dospělosti už prostě každou nově viděnou pohádku posuzujeme dospělýma skeptickýma očima. Proto je marné tesknit po nemožném. Tímhle postojem diváci zas a znovu zpátky zahánějí filmaře do už vyčichlých vod a málokdo se pokusí natočit pohádku jinak. Autoři stejně vědí, že to od staromilských diváků schytají, ale nechtějí dostat přes tlamu tak moc, jako loni uvedené Kdyby byly ryby, podle mě vtipná, originální, lehce dada pohádka. ____ Svatojánský věneček není vůbec špatná pohádka. První dvě třetiny je hravá, civilní a vtipná. Mádl jako chasník z dědiny a princezna vědkyně se k sobě hodí, oba jsou příjemně obyčejného, ale sympatického, vzhledu i projevu. Pohádce tu hodně uživatelů vytýká pitvoření, já nic takového nezaznamenala. Postavy čtyř nápadníků jsou prostě karikatury našich českých představ o jiných národnostech. Ostatně ten samý princip nadsázky použili autoři pro postavu italského učitele v podání I. Trojana, kterého tady kde kdo naopak chválí. Přitom třeba Myšičkův výkon coby ruského šlechtice si s tím Trojanovým v ničem nezadá. ___ Kamera je krásně filmová (až snad na nadužívané záběry z plavení řeky). Lokace příhodné - zámek zchudlého krále se opravdu rozpadá nad hlavou (tam by mělo komando z Národního památkového ústavu vlítnout hned po svátcích). ___ Kuchtík a princezna se spolu sbližují čtverácky.____ Co podle mě selhalo, je dramaturgie, jak se naplno projevilo v poslední třetině filmu. Náznaky kolapsu jsou ale patrné už od začátku. Třeba tolikrát zde kritizovaná kuchtíkova srdeční slabost, která je několikrát zmíněna, která mu zabrání stát se plavcem, po čemž tolik touží, a která se nikdy neprojeví. Podle mě totiž není skutečná. Je to záminka jeho rodičů, aby svého benjamínka, který je ve srovnání s bratry menší postavy, udrželi od riskantního povolání. Tady je kuchtík spřízněný s hlavním záporákem markýzem, kterému jeho matka nepřestává říkat: "diblíku", zatímco on už je dospělý muž. Sice trapný a ubohý, ale chce si jít vlastní cestou. Stejně jako kuchtík. Oba je přitom jejich rodiče srážejí a drží zpátky. Tenhle motiv si zasloužil rozvedení, mohl být nosnou linkou celého příběhu, protože i princeznu Verunku její otec nutí do něčeho, co nechce, totiž do bohatého sňatku k záchraně chudého království. Velká škoda téhle promarněné šance. ____ Místo jejího prokreslení nahazuje scénář další a další motivy, aniž by byl čas je pořádně využít. Ke všemu se v poslední části násilně láme zatím více méně sluneční nálada snímku do nezvládnutého dramatu. K pohádce, která dosud byla vtipná, se nehodí morová epidemie (která se ostatně jen zmíní, pak neukáže a nakonec beze stopy zmizí). Pokud chcete točit pohádku o moru, tak musíte temně už začít (v tomhle ohledu vřele doporučuji Pohádku o putování, ale bacha, je to fakt síla). Nesmyslně násilné je také odhalení, co vlastně jsou ve skutečnosti matky markýze a princezny. To bylo jak rána z čistého nebe a v ději to vůbec nemělo žádný význam, jen další zašmodrchání už tak zamotaného konce. _____ Nevysvětlené je sjíždění vodopádu, který by nedokázala sjet ani Africká královna. I pohádky se musí řídit logikou, děti nejsou pitomé, tak kdyby aspoň řekli, že tenhle vodopád se normálně nesjíždí, a že ty vory, co před ním parkují, vždycky rozeberou, přes nebezpečnou část přenesou a dole zase složí. Takhle to působilo, že všichni statní vodáci vodopád normálně dají a jen ten nezkušený chabý plavec Mádl na to nemá. _____ Neoslnil ani princeznin úkol, který byl opravdu hloupý a ani jeho splnění v podání nápadníků. Fakt mě vytočila levitující švestka i zázračná nábojnice-píšťala, když jejich autoři nebyli kouzelníci, takže neměli kde k takovým zázračným předmětům přijít. ____ Zbytečně otravné taky bylo, že některé promluvy nápadníků ve zkomolených jazycích a s přízvukem byly nesrozumitelné. _____Tahle pohádka si zasloužila, aby její tvorbu někdo chytil pevně do rukou, vyhodil nepotřebný balast a pevně ji ukočíroval až do konce. Což se, bohužel, nestalo. Ale i tak větší část cesty jela s parádou. () (méně) (více)
Chápu, že někomu vadí Jirka Mádl s tím jeho vošoustím ksichtem (Sorry, Jiří, jinak se to prostě nazvat nedá). Chápu, že někomu vadí Boleček, co hraje už jen tak na čtvrt svýho alkoholem nasáklýho zadku a jakoby se neustále rozhlížel, jestli už mu nesou honorář. Chápu, že někomu vadí Epstein, kterej snad v životě nenapsal dobrej scénář. Já mám ale pocit, že se Svatojánskej věnec tak nějak divně poved. Bavila mě derivující princezna, bavili mě tři potrhlí nápadníci (obzvlášť schizofrenik, co byl z jedný strany Burianův polní maršálek a z druhý strany Karel Gott), bavil mě Vondráčkův pocitvej komoří ... I ten Liška, kterej byl tentokrát trochu mimo svůj typecast koktajícího pablba. Hovadina s morem na konci se sice vůbec nehodila do jinak veselý a bezstarostný pohádky, ale jak říkám: Vánoce mi nezkazíte! ()
Tady se Strach zrovna dvakrát nepředvedl. Nefunguje tu prakticky nic a ze všeho nejhorší je ta křečovitá snaha o to být za každou cenu vtipný, což se nejvíc odráží v postavách princů, jejichž postavy jsou jak mizerně napsané, tak mizerně zahrané, ačkoliv herci s tím asi nemohli příliš mnoho udělat. Casting byl vůbec nepovedený Polívkou počínaje, Jansovou konče. Za něco stáli snad jen Trojan a Vondráček, ale to je hodně málo. 10% ()
Galerie (214)
Zajímavosti (8)
- Na mostě u zámku stojí socha sv. Jana Nepomuckého. (Winster)
- Ve scénách, kdy princezna Verunka počítá, uplatnila její představitelka Eliška Jansová své zkušenosti ze studia Gymnázia Christiana Dopplera zaměřeného na matematiku a fyziku. Sama ve scénáři upravila několik vzorečků, aby vše bylo správně. (peetriss)
- Tomáše Stopu (Jindra) při postsynchronech nadaboval Bohdan Tůma. (funhouse)
Reklama