Režie:
Jiří LehovecScénář:
Jiří CirklKamera:
Jaromír HolpuchHudba:
Zdeněk LiškaHrají:
Karel Meister st., Vlastimil Hašek, Karel Vochoč, Kamil Bešťák, Vladimír Čech st., Jana Andresíková, Zdena Bittlová, Nora Houfová, Traute Senze (více)Obsahy(1)
Skupina českých chemiků během druhé světové války začne pátrat po plísni, kterou již ve dvacátých letech objevil anglický bakteriolog Fleming. Trvalo dalších patnáct let, než se z ní v Anglii podařilo vyrobit vpravdě revoluční lék – penicilin. Jeho výrobní postup byl ovšem přísně utajený. Vědci v malé české farmaceutické továrničce se o existenci penicilinu dozvědí náhodou ze staré novinové zprávy. Mladému asistentovi Honzovi Petřinovi se podaří přesvědčit kolegy, aby začali sbírat a kultivovat všechny možné druhy plísní. Protože firma má německé vedení a probíhají zde časté kontroly, je třeba samostatnou vědeckou práci utajit. Pod záminkou výzkumu potravinových škůdců se českému týmu nakonec podaří identifikovat tu správnou odrůdu plísně, která jediná zabíjí škodlivé mikroby. Ještě je však třeba z ní extrahovat léčivou látku a tu potom odzkoušet v praxi… Jiří Lehovec, známý český dokumentarista a filmový teoretik, natočil film o tom, jak může být vědecká práce na jednu stranu monotónní a únavná, ale na druhou stranu především vzrušující a napínavá. Film je pojat jako téměř dokumentární rekonstrukce; skutečné události ovšem zobrazuje s uměleckou licencí. (Česká televize)
(více)Recenze (27)
Dle mého názoru skvělé a ukázkové spojení hraného filmu s dokumentárně-osvětovým snímkem. Musím říct, že i když se čas na filmu docela podepsal a pro rok 1963 je jeho forma trochu přežitá, napětí by se dalo často krájet a civilně podaný závěr i s nutnou vsuvkou ze současnosti z něj ještě více dělají sympatické a neobvyklé dílko. ()
Překvapivě dobrý film s originálním námětem. Místy sice až příliš zadrhává na detailech poplatných režimu (ředitel přemýšlí, že by si po válce zřídil firmu a na výsledcích výzkumu vydělal = hrůza), ale jinak jde o zajímavou podívanoou s pěknými obrázky plísní (toto slovní spojení je opravdu možné). K ještě vyššímu hodnocení není daleko. ()
Neodpustím si údiv nad tím, že si distributor v oficiálním textu pochvaluje skutečnost, že mezi vědce nepronikla vedoucí úloha strany, když děj filmu končí v roce 1945? Film točil dokumentarista, je to z něj cítit, teprve v závěru se polodokumentární forma přelije více do té dramatické. Ačkoliv příběh pojednává o objevování objeveného, nechybí mu napětí, dobře se drží odborných faktů a dokáže poutavě divákům přiblížit piplavou, zdlouhavou a vyčerpávající vědeckou práci. ()
Pro někoho možná dost odborné, ale bylo to podáno velmi zajímavě, takže ani my, kteří jsme nikdy nedměli chemii v lásce, jsme jistě u televizní obrazovky vydrželi sledovat, jakým způsobem je možno najít nové léčivo, které zachraňuje milióny lidských životů. V dnešní covidové době zvlášť aktuální. A závěrečné zdůraznění, že jsme bývali ve výrobě léčiv na předním světovém stupínku, je zcela na místě. Možná, že naši vědci nové léky nacházejí, ale moc se o tom neví a přednost mají kšefty. ()
Dokumentarista Jiří Lehovec si tímto snímkem odskočil k hranému filmu. Jeho dokumentární ladění je i zde přesto znát. Tím se vytrácí veškerá dramatizace příběhu o vědcích, kteří byli úspěšní i v nelehké době druhé světové války. Vlastně je to takový hraný dokument - ´záměrně archaizující vizuální styl, postavený na statických celcích, snímání objektivy s krátkou ohniskovou vzdáleností a dokumentárně laděném obraze.´ Scénář to však neměl údajně jednoduché. Dle historických informací - ´první verze scénáře vznikla ještě před rokem 1948. Kvůli připomínkám schvalovacích orgánů však musel být scénář několikrát přepracováván, než byl film konečně v roce 1962 připuštěn do výroby.´ Příběh je však na základě skutečných událostí v továrně na léky v Měcholupech u Prahy. ´Během německé okupace vyvinula skupina vědců ve zdejší továrně antibiotikum, které v té době nebylo v Čechách ještě dostupné. Výzkum probíhal v naprostém utajení, aby se případný objev nedostal k nacistům, kteří rovněž usilovali o objevení penicilinu.´ Dokumentární pojetí za použití několika málo archívních záběrů je tedy zcela na místě. Otázka je, co tehdejší cenzura připustila a co ne. Každopádně snímek slouží jako výpověď jedné události doby s absolutní absencí vedoucí úlohy komunistické strany, což je na dobu vzniku asi nejvíce překvapující. ()
Reklama