Režie:
Mike LeighScénář:
Mike LeighKamera:
Dick PopeHudba:
Andrew DicksonHrají:
Timothy Spall, Lesley Manville, James Corden, Alison Garland, Ruth Sheen, Marion Bailey, Sally Hawkins, Helen Coker, Timothy Bateson, Alex Kelly, Joe Tucker (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Žijí vedle sebe, ne spolu. Ale je to vůbec život? Bydlí spolu na londýnském sídlišti v ošklivém komunálním bytě, který už dávno ztratil to, co dělá domov domovem a místem, kam se každý rád vrací: atmosféru vzájemného porozumění a lásky. Dnes je to pro všechny jenom noclehárna, v níž se netečně míjejí. Taxikář Phil, trávící ve svém voze podstatně méně času, než by měl a mohl, ospravedlňující svou laxnost a permanentní finanční nouzi filozofickými úvahami. Jeho žena Penny, která denně prosedí nekonečné hodiny za pokladnou supermarketu a marně se snaží dodat jejich bytu alespoň jakés takés zdání domova. Zamlklá, tlustá Rachel, pracující jako uklízečka v domově důchodců, žijící zřejmě ve svém vlastním světě. A obézní, neurvalý Rory, utrhující se na každého a na všechny, rozvalený celé dny na gauči u televize. Jsou bez peněz, bez lásky, bez perspektiv, bez naděje. A zdá se, že se s tímhle stavem věcí už smířili. Protože takhle nebo podobně žijí přece všichni: jejich sousedé, jejich kamarádi… Phil i Penny ovšem podvědomě cítí, že takhle si kdysi život nepředstavovali. Jenomže je z toho bludného kruhu každodenní bezútěšnosti vůbec nějaká cesta ven? Režisér Mike Leigh se po filmu Topsy-Turvy, v němž si odskočil do divadelní historie, vrací k tématu a prostředí, které je mu nejvlastnější. Tak jako téměř nikdo z jeho generace se totiž dokáže podívat na život a běžné problémy těch úplně nejobyčejnějších lidí. K jeho stylu neodmyslitelně patří i cit pro prostředí a zvláštní, nenápadný humor. Vypovídá o nedostatcích ve vzájemné komunikaci člověka s člověkem, o neporozumění, jež často zbytečně způsobuje těžkosti ve vztahu i mezi nejbližšími lidmi, především v rodině. (Česká televize)
(více)Recenze (52)
Viem, veľa toho nemáme, ale máme jeden druhého. Ale ak ma už nechceš, tak nemáme nič... Toto je jedna nádherná sociálna dráma na pozadí uhrančivej atmosféry a stiesnených sociálnych pomerov, takto nejako má vyzerať civilné natočenie. Životom a rutinou ubitá nižšia stredná vrstva kráča po tŕnistej ceste za poznaním tých pravých vzťahových hodnôt. O vzájomnom odcudzení sa a hľadaní cesty k sebe samému aj jeden k druhému. To všetko na hranici biedy a odriekania... No musím povedať, zasiahlo ma to. Už od začiatku ma príbeh vtiahol a nepustil až do konca. A nebolo to len obsahovou stránkou, v tomto smere má veľa čo povedať aj perfektný casting, hlavne Timothy Spall bol úžasný. No ale to veruže nie je žiadne prekvapenie, hviezda jeho hereckej veľkosti žiari rovnako ako povedzme pri ďalšej britskej hereckej legende Alanovi Rickmanovi. K tomu samozrejme plno myšlienok na zamyslenie, ktoré Phil sypal ako z rukáva. Jasný plný zásah, úžasný zážitok. ()
Zlatá Palma - výběr ()
║Rozpočet $9miliónov║Tržby USA $201,546║Tržby Celosvetovo $2,845,696║ ()
Opravdový, spíše sociálně popisný než sociálně kritický příběh ze života těch nejobyčejnějších Angličanů dnešních dnů, kteří se musí potýkat s životními překážkami i vlastními zmařenými nadějemi a představami. Vedle mnoha zajímavých vedlejších figurek je nosným prvkem filmu velmi silný příběh rodiny Phila a Penny, jejichž vztah musí projít těžkou zkouškou, aby mohl nabrat druhý dech. Kvalitně natočeno, avšak formální stránka, ač je často víc než pěkná, tvoří jen pozadí ústřednímu příběhu. ()
Krásný film o surové realitě v životě těch nejprostších. Náhled do života několika rodin, vztahů těchto lidí, kteří všichni podprahově touží po tom, co ti druzí mají a přesto nejsou šťastní, ba dokonce je to často příčinou jejich neštěstí. Jejich společný osud, žít takřka v bídě na okraji společnosti, je všechny pojí a zároveň rozděluje. Nejkrutější jsou rozpolcené vztahy v rodině Phila a Penny, ale když společně čelí tváří v tvář vážné situaci, poodhaluje se dosud pod tíhou trápení, starostí a bezmoci skrytá dávná něžnost. Film plný bezmoci, který vypráví především o naději. I v nejbídnější situaci lze totiž najít i štěstí. Vždy existuje úhel pohledu, z kterého se byť i ta nejošklivější věc zdá jako nebetyčně krásná. ()
Tak to je další film, kde se Mike Leighovi podařilo navodit dokonale depresivní atmosféru i když ve filmu Naked byla o dost syrovější a studenější. Téměř nervydrásající pohled do života několika rodin z nižší sociální vrstvy mě zaujala svými bezútěšnými postavičkami, ale hlavně rodinkou Phila a Penny. Mimo jiné tam zazněla jedna věta : "Tam, kde chybí láska, je to, jako kdyby něco umřelo." A láska opravdu nemůže být nikdy tam, kde neexistuje téměř žádná komunikace. Jejich vnitřní vyprahlost byla až hmatatelná a hrozně smutná. Najít sílu něco s tím udělat v těch jejich podmínkách se může zdát být až nadlidským výkonem. Tentokrát jsem za závěr All or Nothing byla vděčná. 80% ()
Životní pasivita - citová prázdnota - duševní bída - bytostná marnost ... Takový můžete mít od počátku pocit z této syrové sondy do života jedné rodiny, která přežívá ze dne na den v boji o holou existenci, takový můžete mít pocit z pohledu do světa lidí ubitých životem v sociálním usazení těch, kteří zkrátka nepatří ke šťastným úspěšným... I prostředí a jejich sousedé a přátelé působí depresivně a krutě bezcitně, v zakletém kruhu života bez šance na změnu a smysluplnou budoucnost... Přesto však daří se jim kdesi v skrytu uchovat si potlačovanou lásku a potřebu rodinné sounáležitosti, která projeví se spásně ve chvíli krizového stavu a nakonec snad je tu i naděje... Výborný, velmi komorně snímaný a civilně hraný film, který svou výpovědí o lidech, kterých jsou vlastně spousty kolem nás, zanechá v divákovi vskutku hluboký i nadějný zážitek... Čtyři a půl hvězdičky, i přes tu naději však raději tentokráte zaokrouhlené dolů. - - - P.S. Marně zde přemýšlím nad tím, proč v žánrovém zařazení filmu je uvedeno komedie! Toť vskutku směšné... :-( ()
Označení komedie moc nechápu. Já jsem tady žádný komediální prvky jaksi nenašel. Teda vlastně mě pobavilo, že v UK členové rodiny spolu doma komunikujou tak, že po sobě akorát vyřvávaj dokola "fuck you, fuck off, shut up" a podobně. Jako drama to funguje mnohem líp. Životní problémy všech postav jsou uvěřitelný, herci vypadaj jako nejhorší asociálové z pořadu Výměna manželek, ale jako celek je to dost o ničem a nekončí to vlastně nijak. Ten film kolem mě jenom tak proplul a nic ve mně nezanechal. Zajímavý pro mě bylo snad akorát zjištění, že Sally Hawkins, na kterou mám alergii, byla před dvaceti lety docela roztomilá. ()
Romský hrdina seriálu Most! si v jedné scéně postěžuje, jak si zkazil život vykrádáním aut. Jeho společník ho utne s tím, že je pouhá oběť. Ještě neví, čeho nebo koho, ale ať se nebojí, vždycky se něco najde. Světová kinematografie má tendenci nahlížet na outsidery optikou sympatií a přiřazením do kategorie obětí systému. Mike Leigh se na své postavy dívá bez iluzí a spíš, než aby za něco bojoval nebo proti něčemu protestoval, ukazuje poněkud nihilistický obrázek lidí nižší třídy, kteří se potácejí od jedné krize ke druhé a nejsou schopni překonat limity dané vlastní pasivitou a nekázní. Pohybují se v kruhu a ani u mladé generace divák nenalézá důvod k optimismu. Jako sociální výpověď je to silné a pravdivé, tomuhle pohledu na britské white trash věřím. Snad jen mám občas pocit, že Leigh moc tlačí na pilu a svého Phila staví do postavení jednorozměrného mouly. Takhle se nechová nerozhodný muž, ale vůl. Jinak nemám proti obsazení výhrady, zúčastnění herci zaslouží palec nahoru. Celkový dojem: 75 %. ()
Všechno nebo nic je spíše než film slepenec několika epizod ze života jedné obyčejné rodiny, která se nedá zrovna označit za funkční. Otec a matka jsou spíše dva různí lidé, kteří sice žijí pod jednou střechou, ale navzájem se spíše nevnímají nebo navazují pouze nucené rozhovory. Nejsou zrovna bohatí, ale přežívají a mají několik přátel, což označují za nejdůležitější. Jenže po tragické události, kdy jej jejich syn převezen do nemocnice, jsou nuceni svůj život značně přehodnotit a vyříkat si do očí to o čem přemýšlí již dlouhou dobu, ''takhle se přeci nedá žít''... Kromě zde jmenované rodiny sledujeme osud ještě dvou dalších, který ovšem není až tak zajímavý a ustupuje nuceně do pozadí, což je v tomto případě celkem škoda, protože se všechny příběhy mohli zajímavě rozvinout a propojit. Ještě bych se rád vyjádřil k filmu jako nefungujícímu celku. Nezávislý film většinou jako celek funguje velice dobře, vlastně by se dalo říci, že příběh funguje právě až poté co je celý dovyprávěn, neboť záleží na každé částečce; nezávislý britský film se vyznačuje kritikou jistých věcí nebo událostí, upozorňuje na nějaké jevy a snaží se upozornit na ně, většinou příběh sledujeme skrz postavy, které jsou naprosto obyčejné a to co nám film chce sdělit se neodehrává v jejich životech, ale v místě kde žijí... Všechno nebo nic se to ovšem netýká, ve snímku není žádné dramatické pozadí, ale je plně soustředěn na životy rodin žijících z životního minima, jak už jsem se zmínil, jedná se spíše o slepenec epizod a z toho plyne jistá nesoudržnost. Ve filmu jsou jak světlé, pro diváka zajímavé momenty, tak i ty tmavé, které spíše nudí a právě ty druhé - a hlavně ke konci - převládají, což kazí celkový zážitek... Jedná se o film nevýtazný, který nemá čím oslnit, ke konci, kdy má přijít dramatický zvrat, dochází tvůrcům nápady a příběhy začínají nudit, přesto jej však zachraňuje poměrně slušný začátek, který mi dovoluje ohodnotit film průměrem... ()
Londýnske predmestie a život na ňom, prostredníctvom výseku zo života jednej rodiny a ich susedov. Príbeh o postupnej strate citov a ich nahradení mechanickou zotrvačnosťou, zasadený medzi sociálne slabšiu vrstvu, má všeobecnejšiu platnosť. Apatia, polehávanie pred televízorom, bezcieľne putovanie po krčmách, príležitostný sex, vedomá krutosť medzi kamarátmi, nespokojnosť vo vzťahu, slovné násilie v rodinách, alkoholizmus, sídliskoví vyšinutci - väčšina z nás to tak, či onak pozná. Napriek posmutnelej atmosfére a tvrdom živote väčšiny zúčastnených je naznačené východisko - aj keď to sa ponúkne len vďaka rodinnej nehode. Presvedčivé, zrozumiteľné, smutno nádejné. ()
Když pominu OTD který nám napráská hlavní zápletku, tak bych řekla, že má film cosi do sebe. Sice působí trochu unyle, ale není tuctový. Viděla jsem se slovenským dabingem. ()
Tento film se mi úplně sám vetřel mezi mé oblíbené „ponorky“. Je to příběh o nudě a stereotypu, o životním údělu, o vztazích. To vyžaduje perfektní herecké obsazení. Povedlo se. ()
Film začína zrejme jednou z najdepresívnejších úvodných scénok, aké som kedy videl a kvôli ktorej som ho stopnul tri razy a odložil na neskôr. No a dnes som ho zmáknul konečne na jeden šup! Výborná sociálna dráma o rodine, ktorá žije od výplaty do výplaty a moc to u nich nefunguje po akejkoľvek citovej stránke. Dosť depresívne teda. A s tou muzikou, ktorá celý čas hrá, takmer na mašľu. ()
Po čase sa opäť objavil film, ktorému nemám vôbec čo vyčítať. Herci sú absolútne dokonalí, atmosféra všeobecného zmaru pri zachovaní skutočnej civilnosti na plátne špičková a najmä si pri nej uvedomíme, že naše životy v panelákoch a životy všeobecne vlastne nie sú o nič lepšie, len už dnes máme v obývačke flat screen TV. Pre mňa zatiaľ vrchol Leighovej tvorby, kde mi vôbec neprekážala dĺžka, skôr naopak, vôbec sa mi zo sveta Phila a spol. nechcelo odcházať. Vo svojej podstate mozaika, ktorá ale jasne vytyčuje hlavnú postavu, respektíve jednu rodinu ako ústredný cieľ rozprávania. ()
Je mi ľúto, ale nechápem, na čo a pre koho sa nakrúcajú takéto filmy. Plné škaredých, tlstých, lenivých, agresívnych ľudí neschopných okrem vyvaľovania sa, žrania, chlastu a sexu nič iné podniknúť. A ešte nejaký vtipálek pridá do žánru komédiu, ako jedinú vtipnosť v spojitosti s týmto filmom. Ostal vo mne iba pocit hnusu a zbytočne stráveného času, aj keď som nedopozeral. ()
Taká sociálna depka, ktorej svedčí režijný aj herecký minimalizmis a ktorej jasne dominuje skvelý Timothy Spall. ()
Příběh se v určitou chvíli přelomí a z vykreslování životního příběhu jednotlivých postav a koplikovanosti vztahů v rámci určitého sociálního prostředí, se snaží stát filozofickým (prozření blba) - zde se mi už mírně přestává libit. Výkony herců jsou tak skvělé, až jsou místy přehnané a vybičované do pitvoření. Nicméně film hodnotím kladně za sondu do určitého sociálního prostředí a vytknutí některých problémů. ()
Nakouknutí pod pokličku několika chudým rodinám působí sice tísnivě a smutně, no na druhou stranu také pravdivě a reálně. Věřím, že každodenní povinnosti, práce, rodina, děti se při nedostatečném finančním zázemí promění v neúprosné galeje. A když se k tomu nabalí vzájemné odcizení, netečnost a téměř nulová komunikace, pořádný malér je na dohled... Psychologické drama jako řemen, výborně zpracované, natočené i zahrané. "Když jsme se poznali, neměli jsme moc, ale měli jsme jeden druhého..." ()
Další nášup nechutný autenticity, která je přesvědčivější než život sám. Leigh nemilosrdně pitvá své tuctové postavy v tuctových zápletkách a vyžívá se v analýze jejich pocitů, v celé jejich škále, kde najdeme ty základní životní (negativní především)pocity, který každý moc dobře zná, Leigh jen všechny tyto pocity zesiluje na hranici snesitelnosti, takže sledovat jeho filmy je pro diváka pěkná masáž, a Leigh diváka nešetří a pěkně ho v těch nepříjemných situacích vykoupe, Leigh si navíc ve svých filmech vybírá postavy, které jsou naprosto průměrné, obyčejné až primitivní, zde tuto roli hraje tupý přítel těhotné ženské postavy, když člověk sleduje jejich hádky, je mu trapně, že musí sledovat zrovna takové postavy. V Leighově filmovém mikrokosmu ale není místo pro nějaké intelektuály, v tom je dokonalým protikladem Woodyho Allena. Leigh nic nelakuje narůžovo, jako to občas dělává Allen, když už lakuje, tak spíš na černo. ()
Reklama