Režie:
Oldřich LipskýKamera:
Vladimír NovotnýHrají:
Karel Fiala, Miloš Kopecký, Květa Fialová, Olga Schoberová, Rudolf Deyl ml., Bohuš Záhorský, Josef Hlinomaz, Karel Effa, Waldemar Matuška, Eman Fiala (více)Obsahy(1)
Píše se rok 1885 a v Arizoně je pořádné dusno. Obyvatelé Stetson City se napájí whisky a morální hodnoty citelně upadají. V Trigger Whisky Saloonu řádí skutečně vykutálená skupinka gangsterů. Majitelem vyhlášeného lokálu je Doug Badman (Rudolf Deyl ml.), k chlípnému pobavení zpívá Tornádo Lou (Květa Fialová) a své hříšné a podlé plány osnuje gangster od přírody Horác alias Hogo Fogo (Miloš Kopecký). Posledními spravedlivými v tomto otřesném a korupcí prolezlém městě je lékárník Ezra Goodman (Bohuš Záhorský) se svou dcerou Winnifred (Olga Schoberová). Jednoho dne přijede na bílém koni obchodní zástupce firmy Kolaloka, jistý Joe (Karel Fiala), který se alkoholikům rozhodne nabídnout napravení v podobě nealkoholické limonády. Je snad jasné, že alkoholici své mety neopustí tak snadno. (AČFK)
(více)Recenze (705)
Jsem docela zklamán, že tohle je jedna z nejlepších a nejoblíbenějších komedií. Film je celý složen z trapných scének, které sice měly za úkol parodovat, ale takhle uboze!!! A 10 000 lidí se tady při tom řezá smíchy, když Hlinomaz rozkouše housle. Chacháá! Fakt sranda. Jedinou hvězdu dávam za Miloše Kopeckého, který mi byl narozdíl od Karla Fialy, kterého bych s chutí uvařil v limonádě, aspoň trochu sympatický. Ženské role a písničky, které zde zazněly, jsou (až na whiskey) více než hrůzné. A na závěr poznámka k virážovanému obrazu: nevím jak ostatním, ale mě kvůli trochu zhoršenému zraku dělalo opravdu potíž sledovat zejména "žluté" části filmu. Po půl hodině jsem si musel dát pauzu, aby mi ta žlutá nevypálila oči. Otřesný zážitek! ()
Já to snad nikdy neviděla celý (tím myslím v klidu, vkuse, od začátku až dokonce), až teď. Skvělé herecké obsazení, pro mě jednoznačně nejlepší Miloš Kopecký, super hlášky doplněné úžasnými nápady (Fatamorgana Valley), podbarvení jednotlivých scén… Prostě paráda. Citovat nějaké hlášky by bylo nad moje síly (bylo jich tam moc), ale jednu přece (jsem s ní naprosto ztotožněna): „Alkohol podávaný v malých dávkách neškodí v jakémkoliv množství!“ Ač jsem se prohlížela od hlavy k patě, žádnou kakaovou skvrnu velikosti mexického dolaru jsem neobjevila, takže zase nic nezdědím. Vy ji někdo máte? Ano? Tak „Pochopitelně ruce vzhůru!“ A já si jdu dát něco dobrýho, protože: „Whisky to je moje gusto…“ ()
Jsou filmy, u nichž váhám, jestli ještě něco vůbec připsat. Tohle je jeden z nich. Vše již bylo řečeno, tak snad jedině pocit. Uctivě smekám před autory, klaním se hercům a všem tvůrcům tohoto skvostu československé kinematografie. Díky:) ()
Můj jubilejní dvoustý komentář k filmu, u kterého není třeba komentáře. Jak ironické. Vynikající zábava! ()
Kamera : Vladimír Novotný http://www.csfd.cz/herec/27474-vladimir-novotny/ ()
Nemám rád parodie ! U tohoto filmu však musím udělat vyjímku, protože je naprosto dokonalý !!! Od hereckého osazenstva, přes hudbu až po závěrečnou myšlenku, tak aktuální v současné době : " Padouch nebo hrdina, všichni jsme jedna rodina". Bez přemýšlení - 5 . ()
100% - Absolutně dokonalé. Bez chyby. Nejsem zvědavý na vaše Kidy! ()
"Make love and whiskey... not non-alcoholic drinks!" ()
Co k Limonádníkovi dodat? Nejlepší parodie na westerny, co znám, kampak se na ni hrabou spaghetti-westerny. Český humor je z toho cítit každým coulem, skvělé výkony plejády našich hereckých hvězd asamozřejmě nádherná hudba, jeden evergreen vedle druhého. ()
Na pět hvězd to není, protože toho dobrého vtipu bych v čistokrevné komedii rád ještě o krapet více, nicméně jakožto westernová parodie jsou slušňák, kráska, okouzlující dáma a parta kořalečníků v čele s legendárním Milošem Kopeckým na špici žánru. 4 ****. ()
PARODIE - Ze začátku pro mě bylo relativně dost těžké vůbec zvolit dílo k rozebrání. Bylo sice asi celkem jasné, že se bude jednat o film, výběr byl však velice těžký. Volbou číslo jdena byly Žhavé výstřely. Znám je dostatečně dobře, mám je rád a skýtají dostatek obsahu k analýze. Pak jsem si ale řekl, že největšího amerického hrdinu Toppera Harleye asi neobdivuji sám, a proto bude tento snímek rozebírat poměrně dost lidí. Jako vhodná alternativa se nabízel Život Briana. Ten jsem si ale dost nevybavoval a navíc jsem se asi nechtěl moc pouštět do úvah nad náboženskými hodnotami, církví a zesměšňování těchto věcí britskými komiky z uskupení Monty Python. Letošní hit Kung Fury, který je vlastně svým způsobem poctou béčkových filmů z osmdesátých let, se mi také nejevil jako vhodné téma mé seminární práce. Limonádového Joeho jsem si tedy vybral, protože jej mám rád, dopředu jsem věděl, o čem všem můžu psát a nepředpokládal jsem, že si jej vybere mnoho dalších lidí. Na chvíli jsem se ale zarazil. Jedná se vůbec o parodii? Po krátkém zamyšlení jsem došel k závěru, že ano. Nebere si ale na paškál konkrétní dílo, nýbrž celý žánr – koňskou operu. Proto je nasnadě ujasnit si, co to vlastně koňská opera je a jaké jsou její typické znaky, které Oldřich Lipský ve svém filmu perzifluje. Filmy typu horse opera byly velice populární především v USA v rozmezí čtyřicátých a šedesátých let dvacátého století. Mezi její hlavní znaky patří velice silná idealisace hlavního hrdiny. Většinou se jedná o pohledného, šlechetného a spravedlivého pistolníka, oděného do perfektně nažehlených šatů světlých barev, který má sloužit za vzor mladým chlapcům (na ČSFD jsem četl komentář, ve kterém hrdinu klasického westernu označil autor za Mirka Dušína divokého západu; myslím, že je to celkem výstižné). Kontrastuje s ním hlavní antagonista – zlý, odpudivý, zvrácený a zpravidla nosící černou. Dobro je stoprocentně dobré a zlo je tak zlé, jak to jde. Černobílé pojetí světa je pro koňské opery zásadní, ať působí jakkoliv dětinsky a nevěrohodně. O posun westernu trochu dál se postaral vlastně až italský režisér Sergio Leone se svým realističtějším vykreslením hlavních postav a zaměřením na starší obecenstvo. Hrdinové jeho filmů jsou zlí vlastně všichni, nosí špinavé oblečení a cynismus z nich přímo srší. Tím, že jeho práci v USA nějak zvlášť neuznávají, se zde ale zaobírat nebudu, není to náplní mé seminární práce. Klasický americký western si tedy o parodii přímo říká. A kde jinde by se takový film měl natočit (respektive kde jinde by měla být knižní předloha napsána) než v Československu šedesátých let. Na první pohled se to sice může jevit jako nepravděpodobné prostředí pro vznik snímku s touto tématikou, pravdou ale je, že pokud by Limonádového Joeho natočili v USA, tak by autora veřejnost buď zlynčovala, nebo hůř, by film brala seriózně jako regulérní koňskou operu. Teď jsem možná trochu nadsadil, ale myslím si, že netypičnost koňských oper a všeobecná chuť se ze všeho utahovat poskytla ideální podhoubí pro film jakým Limonádový Joe je. Československý snímek fakticky přebírá všechny prvky žánru, ale dává jim nový rozměr. Všechno, co bylo už původně přehnané, je zde ještě přehnanější. Padouši jsou ještě horší a Joe je kolekcí všech lidských ctností zabalených do těla upraveného, leč svým způsobem mužného, pistolníka/propagátora nealkoholických nápojů. Je zde použita také typická hudba. Buď hraje typický westernový klimpr, nebo zpívají přímo postavy. Zpěv hlavních protagonistů se objevil i v předlohách, příkladem může být notorický známá skladba Love me tender od Elvise Prestleyho ze stejnojmenného westernu. Kostýmy také víceméně korespondují s tím, co nosí typický hrdina amerického západu, byla by tedy škoda jich nepoužít k nějakému vtipu. To se stalo ve scéně, ve které se Joe vydává na pouť za pomstou. Svůj světlý oděv vymění za černý, což odůvodní tak, že tato barva je příhodnější pro mstitele. Kromě toho všeho musíme přiznat, že filmaři měli bezesporu notnou dávku důvtipu, odhodlaní a talentu. Je třeba zmínit kaskadérské výkony, které byly ve své době na světové úrovni. Je tedy trochu škoda, že ve výsledku moc nevynikají, především kvůli inklinaci filmu ke komičnosti a s tím spojenou kamerou a zrychlováním záběrů, které bylo sice tou dobou příznačné i pro vážněji laděné velkorozpočtové filmy, zde však působí jako prostředek pro navození divoké atmosféry barové rvačky. Celé to pak působí dynamicky, komicky, ale divák si při tom neuvědomí náročnost prováděných kousků. Pozornost také zaslouží důmyslné užití virážování, které scénám dodává patřičnou atmosféru. Velice výrazné barevné tónování se totiž s jednotlivými střihy mění v závislosti na událostech filmu a náladách, které mají v divákovi vzbuzovat. To se mi zdá jako překvapivě málo používaná filmařská technika a bývá většinou spojována právě s tímto filmem. Jako zajímavost bych zmínil použití anamorfického formátu Cinemascope s poměrem stran 2,35:1. Jedná se tedy o tradiční velice širokoúhlý formát typický právě pro westerny. Byla ale také třeba schopnost improvizace. Například použití kulis z koprodukčního západoněmeckého filmu Zlatokopové z Arkansasau, čímž došlo k výraznému snížení rozpočtu (pokud by nebylo těchto kulis, nebylo by nižšího rozpočtu a tím pádem by Limonádový Joe asi ani nevznikl). Rád bych se ještě vrátil k hudební stránce filmu, konkrétně k pasážím vyplněným pěveckými výstupy jednotlivých postav. Tyto písně totiž slouží různým účelům a musím uznat, že se jim to poměrně daří. Buď nastiňují okolnosti příběhu a pozice, které v něm postavy zaujímají, nebo slouží k navození patřičné atmosféry. Tyto dvě úlohy se obvykle navzájem prolínají. Například Tornádo Lou nám v písni Když v baru houstne dým nám sděluje své pocity. Hledá lásku, ale nemůže ji najít. Je obklopena samými podvodníky a jinými opovrženíhodnými individui, ona sama se cítí být opovrženíhodná. Právě proto sní, že přijde on, jejího srdce šampion. Zároveň ale podtrhává atmosféru saloonu, což činí spolu s rudým tónováním scény. Osobně se mi ale asi nejvíc líbilo Horácovo pohřební blues. Povedená skladba podána Milošem Kopeckým navíc slouží i jako část příběhu. Díky svému převleku slepého ladiče pian (ale spíš pijana než ladiče) totiž Horác Badman v průběhu písně získá příležitost k únosu sličné Winnifred. Hudední vložka tedy není do filmu umístěna zcela samoúčelně, jak bývá zvykem, ale slouží zápletce. Karel Gott a jeho Goodbye (nebo možná spíš Gúdbáj) je pak kapitola sama o sobě. Jsou písně, jejichž text toho moc neříká. Text Goodbye nám ale neříká vůbec nic. Fakticky se jedná jen o náhodná anglická slova, která dohromady nedávají absolutně žádný smysl, jen spolu zní celkem dobře. Určitě se jedná o nestandardní postup a zajímalo by mě, jak na tuto skladbu reagovali v anglofonních zemích, především v USA. Co se příběhu tohoto westernu týče, je plný klišé a nepravděpodobných situací; a právě tak to má být. Humor je totiž vystaven z velké části právě na utahování si z archetypů amerického západu. Zápletka tedy slouží spíše jako zprostředkovatel jednotlivých vtipů. Myslím si, že autoři udělali dobře, že se nepokoušeli o nic komplikovaného a naopak vsadili na jednoduchost, čímž získali velkou variabilitu a spoustu možností pro uplatnění komických pasáží. Když je totiž scéna prostá, mohou ji filmaři bez velké námahy nasytit humorem, a přesto zůstane film srozumitelný a stopáž neporoste k několika hodinám. Komičnost je vystavena z části velké části na jazyku. Ne však ve smyslu slovních hříček, text je vtipný spíše pro svou přehnanou šroubovitost, kvůli které působí ta nějak uměle. Replika: „Stane se obětí mých nejnižších pudů,“ přece jenom nezní jako něco, co by z úst běžně vypustil psychopatický vrah se zálibou ve znásilňování. Tím totiž Hogo Fogo ve skvělém podání Miloše Kopeckého je, nepůsobí tak ale na diváka kvůli karikaturizaci, která je pro celý film a všechny postavy v něm příznačná. Celkově by se humor dal označit za velice absurdní. Nesmyslnost totiž nekončí u postav a jejich verbálního projevu, ale přesahuje až do dějové linky a aspektů filmu, jako jsou například názvy nápojů, podniků nebo jména postav. Myslím, že příklad bratrů Badmanových a pana Goodmana mohu nechat jako dostatečný příklad bez dalšího komentáře. Kapitolou samou o sobě je pak lítý boj konkurenčních podniků se zcela odlišnými business plány. Zatímco jeden sází na osvědčenou kvalitu v podobě Trigger Whiskey, druhý se snaží prosadit na trhu s Kolalokovou limonádou (myslím, že na podobnost názvů s americkou Coca-Colou asi není třeba upozorňovat). Válka o Stetson City (stetson – typický americký klobouk) naplno propuká v momentě příjezdu mstitele bezpráví Limonádového Joeho a jeho úhlavního nepřítele Horáce Badmana. Abstinent versus kořalečník, hrdina versus zloduch. Zde je jasně viditelná paralela s původními koňskými operami. Zajímavý je postup konkurentů při propagaci svého zboží. Pokrytí televizním signálem v Americe devatenáctého století totiž nebylo ani zdaleka dostatečné pro obeznámení obyvatelstva s artikly nabízenými na trhu. Reklama tehdy zkrátka nebyla tak všudypřítomná jako dnes. Proto bylo třeba jít přímo do ulic mezi lidi a jak jinak na divokém západu upoutat pozornost, než pár mrtvolami. Reklamní slogany typu jako například: „Když střílí konzument Kolalokovi limonády, netřeba volat lékaře,“ nebo „Chceš-li pistolníkem býti, musíš kolaloku píti,“ navíc působí mnohem věrohodněji, pokud zákazník vidí výsledek naživo (respektive namrtvo). S rostoucím počtem umrlců boj graduje, až skončí tím nejabsurdnějším možným způsobem. Tradičně se kladným postavám nedaří, už se zdá, že zlo ve finále zvítězí a veškeré abstinentské hodnoty budou pošlapány. I Joe už je považován za mrtvého. To by však na několikanásobný průstřel několika orgánů nesmělo stačit jen pár kapek Kolaloky. Náš limonádu srkající osamělý vlk se vrací, aby zachránil situaci. Dobro zvítězilo a všichni jsou živí a zdraví. A aby ten šťastný konec byl ještě šťastnější, všichni zjistí, že jsou vlastně sourozenci (tedy až na Winnifred, protože co by to bylo za film, kdyby nekončil svatbou krásné dívky s hlavním hrdinou). Po takovém zjištění je samozřejmě třeba už jen najít zlato, ropu a vyhrát na burze. Finálním poselstvím pak je, že i ten největší zlosyn může být užitečným je totiž třeba talentů všech typů, „Padouch nebo hrdina my jsme jedna rodina.“ Myslím, že kdokoliv byl svědkem tohoto zakončení, musí uznat, že takový happyend neumí ani v Hollywoodu. Ještě bych rád vybral pár detailů, které snímku „dodávají říz.“ Předně Josefa Hlinomaze v roli Grimpa, špinavého a opilého pistolníka, který krásně doplňuje ostatní čistotné postavy ve vyžehlených oblecích. Scény, ve kterých je obrostlý pavučinami, rozkousává housle nebo velice svérázným způsobem mučí Joeho sice nejsou důležité a film by se bez nich obešel, svým způsobem by ale jistě velice chyběly. Dnes už jsou minimálně stejně ikonické jako celý zbytek filmu. Pozoruhodná je také postava hrobníka, který samotný souboj Kolaloky a Trigger Whiskey moc neprožívá, rozhodně jej ale těší, že díky němu má dostatek práce. Celkově musím dílo hodnotit kladně. Líbil se mi, už když jsem byl malý, a můj vztah k němu se v průběhu let formoval a zrál. Je pravda, že se z něj už nejsem tak nadšený, asi se mi ani tolik nesměji, na druhou stranu jej ale možná oceňuji jiným způsobem. V oblibě mám rád vlastně československé absurdní komedie obecně. Adéla ještě nevečeřela nebo Tajemství hradu v Karpatech nezklamou asi nikdy. Celkově tento žánr stavím možná o něco výše než zbytek české respektive československé kinematografie. Dle mého názoru se zkrátka jedná o filmy, které se vybočují z řady a odlišují se od zbytku světové tvory. Je však velice těžké definovat, jakým způsobem tak činí. Pokud tedy chce člověk zkusit něco trochu jiného, měl by sáhnout po jednom z těchto filmů, například po Joem. Je dost možné, že se mu to nebude líbit, jedná se přece jen o dost svérázné dílo. Rozhodně se ale bude jednat o netradiční zážitek, ze kterého si při nejmenším odnese nějaké moudro. Slova Horáce Badmana: „Alkohol podávaný v malých dávkách neškodí v jakémkoliv množství!“ jsou zářným příkladem rady do života. () (méně) (více)
Kdybych film viděla dřív než divadlo, bylo by to nejspíš za 5⭐ ()
Westernova komedia z byvaleho Ceskoslovenska,mila a pohodova vec od Oldricha Lipskeho,urcite sa uz v Cesku a ani na Slovensku take nieco nikdy nenatoci...:-) ()
Jedna ze vzácných výjimek, kdy mnou československá klasika jen tak proletí a zanechá ve mě jen malinkou část toho, co ostatní hltají. To je případ komedie Oldřicha Lipského vypuštěnou do kinosálů v době jeho nejplodnějšího období. Kromě pár světlých chvil není pro mě tahle komediální klasika vůbec zajímavá. Těmi světlými chvílemi jsou ovšem pouze taneční výstupy Květy Fialové, která se díky tomuto filmu stala ve své době takovou českou femme fatale. Naopak Olga Schoberová, tou dobou považovaná za český filmový sexsymbol, tu hraje jen takovou uťáplou pannu, což se mi vůbec nelíbilo. Nějak ale její role zapadá do celkového kontextu filmu, který je parodií na staré němé grotesky a slavné americké westerny. Tyhle Lipského parodie se mi vůbec nelíbí, a tahle obzvlášť. Vůbec mi tento styl nesedí. A co mne nejvíce odrazuje od Limonádového Joea, tak je to ta odpudivá žlutá barva. [42653. hodnocení, 631. komentář, 86%, 148. nejlepší film, 318. nejoblíbenější film] ()
Těch 5* dělá nejen humor, postavy a celková parodie, ale i kombinace filmové, hudební a animační stránky, které z nějakého důvodu fungují dohromady naprosto hladce a přirozeně způsobem, který se ani jiným dobrým českým filmům nepodařil. ()
Limonádový Joe mě bavil jako velmi malého, potom šel dlouho hype kolem něj mimo mě až jsem si řekl, ukážu jej choti a znovu mu dám šanci. A jo. Prvně, nelze neocenit řemeslnou poctivost a kvalitu realizace celého konceptu, resp. i to, že do něj tvůrci šli naplno. Ač parodií, film překvapivě stojí na vlastních nohách, není nutné mít jakýkoliv pozitivní vztah k tomu co je parodováno. Tj. žánru českého hraní si na divoký západ, žánru, který je pro mě kombinací infantility a stupidity (mě nevadí, že si lidi na něco hráli, nic proti cosplay, je to vlastně geekovská zábava první poloviny 20. století, ale že to příliš přežvýkali, že do toho přidali až moc onoho typický českého nevkusu). Joe z daného žánru nejen, že vyrazí maximum, ale přidá humor snad do každé věty a technicky velmi dobře provedenou muzikálovou rovinu. A to dohromady stačí. Překvapuje mě ale oblíbenost snímku, přijde mi, že je celkem náročný na diváka. Resp. geniální Brdečkův humor a hudební čísla jsou asi natolik vtahující, že chytnou i toho jež by potenciálně měl problém s tím, že jde o umělecky relativně odvážný film. ()
Zajímavý počin, který absolutně nesnáším, jako většinu produkce oněch "zlatých" šedesátek. Ta neustálá snaha přizpůsobovat se Západu a vnucovat ho, byt´ třeba jako parodii, je gzblití. Hvězda za píseń "Arizona", která mi až "nechutně" utkvěla v paměti a kterou si často sama zpívám. ()
Skvělá parodie! To nám čechům vždycky šlo, parodovat žánry, které vůbec netočíme.... Některé hlášky díky bohu zlidověly!!! P.S. Kdo ještě má na ruce kakaovou skvrnu velikosti mex. dolaru???!!! :-) ()
Všechny superlativy jsou pro tuhle skvělou parodii málo. ()
Limonádový Joe je odsouzen k nepřekonatelnosti minimálně do té doby, dokud se budou točit filmy. Jinak se plně ztotožňuji s Tosimem :) ()
Reklama