Kamera:
Jan RothHudba:
Jan KaprHrají:
Otomar Korbelář, Jiřina Štěpničková, Vlasta Burian, J. O. Martin, Josef Bek, Bohumil Machník, Vladimír Řepa, Stanislava Seimlová, Eduard Muroň, Ota Motyčka (více)Obsahy(1)
Asi nejostudnější film Vlasty Buriana vznikl jako poválečná propustka k jeho další filmové práci. V této obskurní, neumětelské taškařici ztělesnil prostoduchého moravského vesničana, kostelníka, jenž se nechá vesnickým kulakem přesvědčit, aby se podílel na záškodnické činnosti. Vinou svého zmatkářství je však odhalen, takže pracovití družstevníci mohou v klidu oslavit dožínky. S jihomoravským nářečím, v němž je celý film mluven, Burian těžce zápasí, nevzbuzuje ani tak smích jako soucit, vlastně se za něho stydíme.
Prostoduchý kostelník Kodýtek se nechá přemluvit vesnickým boháčem k záškodnickým akcím. Má také šířit pomlouvačné letáky. Zásluhou hospodáře Pěknici však jeho činnost s ostudou ztroskotá.
(oficiální text distributora)
Recenze (68)
První hodina filmu je, bohužel, dost plytká a nezábavná a navíc totálně doražená nesnesitelně uřvanou/hysterickou Štěpničkovou a v podivně nevýrazné roli plácajícím se Burianem, který tu první hodinu nemá vlastně co hrát. Avšak poslední půlhodina diváka bohatě odmění - děj dostává konečně spád a konkrétní obrysy a herecké příležitosti, a tím i výkony, stoupají o několik levelů výše. Moravské nářečí nemám ráda, "tahá mi to uši", ale místní kroje, folklór a lidové tradice jsou přepychové. 60% ...Bonusy na dvd: zatímco Bohumil Švarc hovoří o filmu velmi inteligentně a rozumně, Lubomír Lipský dokazuje, že to byl odporný podvrat´ák a převlékač kabátů a že dobrý herec není zdaleka zároveń také inteligentní a charakterní člověk. ()
Že do toho uvrtali i pana Buriana… Měla to být asi komedie, ale nějak se nebylo čemu smát. Nářečí sem tam tahalo dost za uši, ale taky to někdy vyvážila docela hezká hudba. Je to těžko hodnotitelný film, poplatný době svého vzniku a hlavně komančům, kteří si toto veledílo objednali. A tak je i mé hodnocení tomu poplatno témuž. ()
Smutná družstevní křeč. 1) Tož pane velkostatkářu, já su člověk duchovní, povídá 59letý Vlasta Burian po osmileté filmové odmlce (švec, hodinář a kostelník Kodýtek v jedné osobě). Bohorovní družstevníci se radují a divákovi je smutno a stydno za vlastní dějiny. 2) Taky sa plkoce, že výstižný koment tentokrát dal Adam Bernau. ()
V anotacích k tomuto snímku se můžeme z několika zdrojů dočíst, že jde o nejostudnější film s Vlastou Burianem. I když se může toto označení na první pohled jevit jako relativní, neboť aniž bych někomu vnucoval svůj názor, vůbec nejsem obdivovatelem československé prvorepublikové kinematografie a filmů s Vlastou Burianem nevyjímaje, po absolvování tohoto snímku je skutečně zřejmé, že nic horšího už Burian natočit nemohl. Má jít o komediální a odlehčený pohled na vznik a rozvoj vesnického JZD a o sametové vypořádání se s těmi, kteří si užitečnost družstva uvědomili až pozdě. Výsledkem je však taškařice s neuvěřitelně se pitvořícími herci, v čele právě s Vlastou Burianem, kdy úsměv na tváři vyvolává leda úroveň a výsledný efekt tohoto díla, nikoliv už samotný obsah a záměr tvůrců vytvořit vtipnou komedii. Režisér Oldřich Lipský naštěstí svou reputaci napravil pozdějšími komediemi, které se u nás staly kultem, pokud však jde o pomocného režiséra Jana Strejčka, který bývá uváděn jako spoluautor, ten se posléze ještě prezentoval pouze režijním podílem na televizním filmu z roku 1971 „Svatba Krečinského“ a pak se zcela po zásluze ztratil neznámo kam. Ale u filmu jsem se bavil výtečně, né že né:-) ()
Film je volnou adaptací stejnojmenné Zrotalovy vesnické veselohry, která z dobového průměru vyčnívala snad jen postavou pokrokového faráře (což autorovi dala kritika řádně sežrat) a celkem příjemně uhozeným humorem, který ve filmu dal příležitost dočasně omilostněnému Burianovi k několika hezkým situačním rozpustilostem. Přesto je smutné tuhle Burianovu sebekritiku pozorovat, protože většinou úděsně vaří z vody a devalvuje své komediální schopnosti v hlušině scénáře. Všechny ostatní stránky Lipského a Strejčkova snímku jsou v dobové normě – lidový humor, alegorické traktory, agitace za blahodárný vliv JZD. To vše prokládané střípky lidového folklóru a dotvořené bodrým slováckým nářečím. Slepice a kostelník se odehrávají v době fašangu (masopustu) a jsou výmluvným důkazem infiltrace ideologizované nové mytologie šťastné budoucnosti se všemi úderníky, plány, závazky a dalšími newspeakovými pojmy do vesnické tradice, jejího přetváření a re-interpretace. Trochu mě mrzí, že vypadla scéna s fašangovskými maskami, které tvoří výhradně tovární brigádníci, měla v sobě hodně výmluvnosti. Z hlediska nezaujatého diváka nemá tahle veselohra nic zvláštního, nic oslnivého, nic, co by mohlo zaujmout a zanechat hlubší dojem. ()
Galerie (15)
Zajímavosti (3)
- Režijní debut Oldřicha Lipského. (Elisebah)
- Maminka Jiřího Štěpničky neměla hlídání, a tak si Jiří zahrál poprvé ve filmu už ve 3 letech. (sator)
- Hlavnú úlohu kostolníka odmietol hrať Saša Rašilov. (Raccoon.city)
Reklama