Režie:
Oldřich LipskýKamera:
Vladimír NovotnýHudba:
Vlastimil HálaHrají:
Vladimír Menšík, Jaroslava Obermaierová, Josef Abrhám, Bohuš Záhorský, Stella Zázvorková, Jiří Steimar, Martin Růžek, Bedřich Prokoš, Josef Hlinomaz (více)Obsahy(1)
Lidé zde chodí pozpátku, koně skáčou přes překážky pozpátku, smrt se stává zrozením a naopak, při jídle vycházejí potraviny lidem z úst na talíř… Jen tak se může stát, že po dopadu se ostří gilotiny zvedne, odsouzencova hlava opět sedí na krku a odsouzenec – řezník Bedřich Frydrych obživne, neboli podle jeho vlastního komentáře „se za poněkud zvláštních okolností narodí“. Pozoruhodná na Happy endu ovšem zůstává hlavně základní myšlenka pracující s tím, že zpětným chodem se divák dopracuje ke zcela protikladnému vnímání původního významu: rozřezávaná manželka je „složena“, smrt se jeví jako zrození, pohřeb tchána jako „doručení“ v rakvi… Především se však tragický – a banální – příběh podváděného manžela-vraha mění v nevšední komedii s dobrým koncem. (KVIFF.TV)
(více)Videa (2)
Recenze (443)
Důkaz o tom, že česká filmová pokladnice skutečně může schovávat znamenité perly! Někomu se může jevit svou kriminální zápletkou morbidně, ale v tom je právě to kouzlo, protože celý film jde pozpátku a v podstatě dává smysl v obou směrech! Absurditu podtrhují právě ony interpretace obrácených scén. Například ve scéně, kdy při chronologickém přehrání porcuje Vladimír Menšík svoji mrtvou manželku do kufru, ji naopak zde, v oné reverzní podobě, skládá dohromady. Každá scéna, tak dostává naprosto jiný rozměr a působí o to víc komicky. Vůbec bych takový experiment za minulého režimu v českém filmu nečekal, klobouk dolů pane Lipský! ()
Dnes jsem zjistil, že ještě stále jsou v mé filmové mapě místa - kde jsou lvi. Po vidění Happy Endu jsem si s úžasem další místečko zabarvil. S úžasem proto, že mi tohle dílko nějak uniklo. Komedie je to vskutku geniální. Děj sám je prostě jednoduchý. Řezník (Menšík) je pro vraždu a rozčtvrcení ženy odsouzen k trestu smrti a popravě guilotinou... Po krátkém čase ve věznici je odsouzenec odveden na nádvoří a setnut. Jenže to by se toho nesměli chopit pan Lipský s Macourkem ! Celý děj vzali geniálně pozpátku, takže Menšíkovým setnutím začíná vlastně jeho zrození. Pokračujeme pak k pobytu ve věznici kde ,,rozlepuje obálky '':-))) !!!, následně je vypuštěn ven s krásnými stříbrnými pouty na rukou. Od soudu je veden ke strážnici i s rozčtvrcenou ženou v kufru jen proto, aby si ji odnesl domů a tam si ji nožem sestavil a oživil.... :-)))) Ve filmu probíhají normální dialogy, ale vše vtipně dokresluje Menšíkův komentář, který diváka drží stále na dějové linii jedoucí po zpátku. Je to neskutečně inteligentní, neskutečně vtipné a roztomilé... Celý film se odehrává ve dvacátých létech a má jemně nažloutlý filtr. Pokud mne tu někdo obviní ze spoilerování, pak ho v duchu filmu musím upozornit, že ke kenci jsem se ještě vůbec nedostal a samozřejmě jej nevyzradím ! Geniální, nemohu jinak ! * * * * * ()
Obdivuhodný experimentálny pokus, ktorý rovnako vyžaruje úsmev, nech by ste jeho chronologickú postupnosť brali spredu alebo zozadu. Sarkazmus strieda čierny humor a doby manželstva, ktorá "končí" na úplnom konci, je iba začiatkom druhej polovici života, ktorý pripútate do manželského zväzku (a môže dopadnúť čuduj sa svetu aj takto). Zaujímalo by ma, ako celý tím vykonával technické operácie a ako bol film viazaný na sebe v rámci natáčacieho procesu. Originalita rozhodne nechýba. ()
Jsem příliš velkým negramotou v oblasti filmového umění na to, abych ve svých komentářích užíval termíny jako originální či nadčasový, ale v tomto případě to risknu. Tento snímek totiž má koule. Začíná poněkud netradičně nápisem KONEC, po kterém logicky přicházejí závěrečné titulky a pak už nastává jen neskutečná zábava. Já jsem ronil slzy smíchu, když se Bedřich narodil na gilotině, když rozlepoval pytlíky v lyceu, když si skládal ženu i když uklízel v bytě společně se záletným hejskem. Zkrátka považuji za dokonalý svět, ve kterém se narození dá považovat za úmrtí, záchrana tonoucího za utopení a seznámení za rozchod. S tímhle snímkem si scénárista neuvěřitelně vyhrál a já mohu zodpovědně napsat, že něco tak zábavně ujetého jsem nikdy předtím neviděl. ()
Podstatná část hraných filmů v rámci nepsané dohody s divákem respektuje jistá narativní pravidla. Následku předchází příčina, odpovědi otázka, konci začátek. Happy End si zažitá pravidla uzpůsobuje svému vlastnímu, reverzibilnímu světu. ___ Herní rámování celého filmu je v Happy Endu zpřítomněno již úvodními titulky. První slovem je „konec.“ Po něm následuje oznámení „Ústřední půjčovna filmů v Praze uvedla.“ Tradiční titulky jsou od jistého okamžiku vystřídány textem psaným zrcadlově a následně převráceným. V pozadí textu je po celou dobu jako puzzle skládán úvodní záběr filmu. Výsledný obraz, od trupu oddělená hlava Vladimíra Menšíka, nás následně šibalským mrknutím žádá o spoluúčast. Tvůrci si hrají a zároveň nás vybízejí, abychom se připojili. ___ Tím, že celou historku s parametry mordýřské balady posuzuje dle své převrácené logiky, ospravedlňuje Bedřich veškeré zločiny, jichž se dopustil. Jako vypravěč celého příběhu nepřipouští alternativní výklad, který by z něj učinil viníka. Jeho komentář de facto není v přímém rozporu s viděným, popírá však obecně platná měřítka pro to, co je považováno za přípustné a správné. Stává se tudíž Bedřich automaticky vypravěčem nespolehlivým, který překrucuje pravdu dle svých osobních zájmů? Anebo v rámci svého univerza mluví pravdu? ___ Rozbíjí-li formální hrátky narativní koherenci vyprávění, objekty v mizanscéně vycházejí srozumitelnosti děje a charakterizaci postav vstříc. Nápaditě si tvůrci hrají i se zvukovou stopou. Slova někdy nesmyslně popisují to, co slyšíme („cvak“), a plní tak stejnou funkci jako mezititulky v němém filmu, případně to, co vidíme („ruka“, „hlava“, „noha“), čím je podtržen atrakční charakter některých scén. Ve všech příkladech jde o odlišné použití zvuků, než k jakému svádí obecné zvyklosti – zvuk informace nesené obrazem nedoplňuje, ale zdvojuje. Tyto diskrepance vyvolávají komický efekt a přispívají k posuzování Happy Endu jako filmu, jehož řídicím principem je cílené převrácení logiky, na jakou jsme z běžných hraných filmů zvyklí. ___ Filmového média je prostřednictvím Happy Endu stejně jako v prvních letech kinematografu využíváno na způsob pouťové atrakce k pobavení široké veřejnosti. Několikrát dochází k pomyslnému zastavení toku vyprávění a k narušení narativní integrity, aby nám byly nabídnuty podněty atrakčního charakteru, vzbuzující údiv nebo úžas nad možnostmi filmového média (názorně zachycené rozčtvrcení manželky, několikaminutové vytahování koláčků z úst, vyskakování z vody). Navzdory přítomnosti jednoduchého příběhu Happy End místy připomíná pásmo atrakcí, z nichž své programy sestavovali první provozovatelé kin. Nároky kladené na příjemce audiovizuálního obsahu jsou nicméně nesrovnatelně vyšší než éře kinematografie atrakcí. Střídání narativního a atrakčního organizujícího principu znemožňuje vnímat viděné výhradně skrze stimulaci smyslů. Vzhledem ke zpětnému chodu musíme obrazy a zvuky také neustále vyhodnocovat, aktivně nad nimi přemýšlet. Obdobně se film nespokojuje s prvoplánovým komickým efektem. Obraz i diegetický zvuk nás nutí myslet pozpátku, Bedřichův monolog naopak odpovídá chronologickému chápání věcí. Neustále přepínání mezi těmito dvěma módy recepce a zpětné přiřazování point dříve vyřčenému je relativně náročné na pozornost. Neustálé vracení se k provedeným hereckým akcím a vyřčeným slovům však zároveň neznemožňuje sledovat komedii, jejíž humor je srozumitelný okamžitě. Happy Endv jistém smyslu funguje obousměrně. Happy End představuje ojedinělý počin nejenom v rámci československé kinematografie. Zaváděním vlastních pravidel a současnou neochotou jakákoliv pravidla dodržovat, jde o ojedinělé převedení dadaistické poetiky do filmu. 85% Zajímavé komentáře: Oskar, Steffa. () (méně) (více)
Galerie (6)
Zajímavosti (7)
- Celý film má sépiovú farbu obrazu pripomínajúcu staré fotografie na začiatku 20. storočia. (Raccoon.city)
- Film sa točil v lokalitách Praha-Nebušice, Břve a Hamr na Jezeře. (Raccoon.city)
- Snímka bola označená za najlepší film Medzinárodného týždňa fantastických filmov a hororov v Sitges 1969. (Raccoon.city)
Reklama