Režie:
Matthew HeinemanScénář:
Arash AmelKamera:
Robert RichardsonHudba:
H. Scott SalinasHrají:
Rosamund Pike, Jamie Dornan, Stanley Tucci, Tom Hollander, Corey Johnson, Alexandra Moen, Hilton McRae, Jeremie Laheurte, Raad Rawi, Natasha Jayetileke (více)Obsahy(2)
Ve světě, kde jsou novináři terčem útoku, je Marie Colvinová (Rosamund Pikeová) jednou z nejuznávanějších válečných zpravodajek naší doby. Díky své nebojácné a vzpurné povaze se vrhá do předních linií konfliktů po celém světě, aby dala hlas přehlíženým členům společnosti, zatímco neustále balancuje na tenké hranici mezi statečností a šílenstvím. Od té doby, co byla na Srí Lance zasažena granátem, nosí charakteristickou pásku přes oko, a ve společnosti londýnské smetánky si počíná stejně nenuceně jako při konfrontaci s diktátory. Colvinová obětuje své milostné vztahy a její osobní život se postupem času rozpadá, neboť si všechny hrůzy, které za svou kariéru viděla, začnou vybírat svou daň. Přesto nepolevuje ve svém poslání ukázat skutečnou cenu války a společně s uznávaným válečným fotografem Paulem Conroyem (Jamie Dornan) se vydává na dosud nejnebezpečnější misi v obleženém syrském městě Homs. (HBO Europe)
(více)Videa (8)
Recenze (64)
Na válečných zpravodajích stojí velká zodpovědnost, čelí těžkým volbám. A občas zaplatí tu nejvyšší cenu. Marie Catherine Colvin zasvětila život novinařině. Neseděla ovšem za stolem, nepopíjela kávu a nezdrojovala telefonicky své články. Proslula nebojácnými výpady do válečných oblastí, na které dopadaly dělostřelecké granáty a ve kterých umíraly malé děti. Patřila mezi protřelé matadory, svědectví ze zásadních konfliktů přinášela dlouhá léta. Zohavená těla, opuštěné děti a plačící ženy pochopitelně leccos udělaly i s její psychikou, což úchvatně vykreslila Rosamund Pike, která po Fincherově Zmizelé znovu přitahuje pozornost. Její výkon nicméně tak nějak koresponduje s tím, jak vyznívá celý film: místy je naprosto brilantní, jindy nesmírně tlačí na pilu. To samé platí i pro vyznění řady scén. Některé jsou zajímavé, jiné dost mizerně uchopené, snad až teatrální. Ani finální videoreportáž z roku 2012, kterou informovala přední světová média o aktuální situaci v syrském Homsu, nemá sílu, jakou by mohla mít. Režisér Matthew Heineman se dosud prezentoval coby dokumentarista, syrskému válečnému konfliktu se nevěnoval poprvé. Nejednou mu chyběla tvůrčí jistota i tah na bránu a osobně si mě nezískal. ()
Soukromá válka má dva problémy. Jednak jsem po ní sáhl omylem chtěje koukat na Soukromou válku pana Wilsona (omyl jsem poznal až po 20 minutách filmu, kdy už jsem se rozhodl to dokoukat) a pak a to je hlavní - mne to nebavilo. Rosamundu Pike mám rád, lecos jsem s ní viděl, ale tady mi celkově nesedla ta předloha Marie Colvinové. Určitě to bylo točeno v nejlepších úmyslech zanechat jakýsi pomník Marii i drsné válečné novinařině. Zvěrstva viděná na vlastní oči, která žerou duše vojálků, žerou stejným způsobem i psychiku war novinářů. Možná o to více, protože voják je k boji cvičen a s umíráním musí tak trochu v tomto povolání počítat. Válečný korespondent nikdy neví co ho čeká a asi ty první kontakty s nějakým pěkným etnickým masakrem musejí zcela jistě zanechat stopy. Já jsem si ke konci filmu kladl otázku proč to všechno... Zápaní novináři pronikají do lokáních konfliktů zemiček, které dlí mnohdy ještě ve středověku aby odtamtud přinesli jako jediní echtovní zprávy. Riskují životy a za několik let po nich ani vládcích těch zemiček mezitím zavražděných neštěkne ani pes... K čemu jsou dnes zprávy o Kaddáfím? Byl to diktátor, jasně že zabíjel oponenty, mstil se na civilistech... Blízký východ, Afghán... Mělo to smysl točit tam echtovní reportáže a umírat při tom? Co to ovlivnilo? Co se změnilo díky tomu? Obávám se, že nic. Dobrá jedno krásné ráno jsme si v pohodlí domova u bávovky a kafe přečetli, že tam a tam našli masový hrob. Že ten a ten hodil na to a to město sarin. Afghán... Lidi si tam zvolili Taliban. Nechtějí naši importovanou západní demokracii. Ani by to tam nefungovalo. Možná v Kábulu chodí lidi v džínách se slunečními brýlemi, ale sto kiláků odtamtud už mají vesnice vládce jako ve středověku bez ohledu na nějaké volby a vládu v Kábulu... U filmu jsme si uvědomil, jak drsná válečná novinařina je. Na stranu druhou jsem si řekl, zda má vůbec případ od případu samozřejmě - smysl. Obzvláště dnes v internetové elektronické válce. Komu věřit, komu ne. Je ten reportér opravdu na místě? Nebo natáčí z hotelu věci z doslechu..?. Jak to ověřit? Mám mu věřit? Kdysi kdosi napsal, že první obětí války je pravda. To je přesné. Jak říkám , film mne nebavil. Bohužel. Dva jen za satelitní přenosy. * * ()
Ňah, mna tieto novinárske drámy podľa skutočných udalostí, kde sa ešte aj rieši pozadie väčšinou narušenej reportérky, už nebavia. Stále je to o tom isto, stále tie isté kauzy, stále tie isté obete, stále tie isté masové hroby. Nič nové, zase len útok na city a podtext, že amíci sú tí najlepší. Ne. 1 z 5 ()
Zajímavé téma, ale je zpracováno dost povrchově. Heineman se snažil nacpat téměř celou kariéru Colvinové do nějakých 100 minut a u žádné z jejich reportáží se příliš nezdržel. Je to z velké části pohled do jejího osobního života společně s řadou zahraničních misí, kterých se zúčastnila a celkově to nedělá nějaký velký dojem. ()
Horečnatě natočený příběh novinářky z bojových linií. Hlavně ze začátku ostré střihy rychle prokmitávají její život na bojišti i v londýnském zázemí. Film nevysvětluje do detailů, spíš poskytuje portrét, kdy místo prudkého tahu štětce, několikavteřinovými záběry maluje osobnost odvážné, umanuté a problematické ženy. Bez těchto vlastností by však nemohla být ve své práci úspěšná. Vidíme i její odvrácenou tvář a pro mě mnohdy zarputilost, která překračuje hranice normálního rizika k dobrovolnému vystavení se smrti. Možná s přehnaným pocitem vlastní nezranitelnosti, možná s přijmutím skutečnosti, že svět takto krutý a bezmyšlenkovitě zabijácký prostě je. SHRNUTÍ: Atraktivní profese válečné zpravodajky ukázaná i se stinnými stránkami. ()
Galerie (20)
Zajímavosti (6)
- Film je venovaný Marie Colvin, o ktorej pojednáva. (Real Tom Hardy)
- Natáčanie filmu prebiehalo vo Veľkej Británii a Jordánsku. (MikaelSVK)
- Ide už o štvrtý film, ktorý vzišiel z článku napísaného žurnalistkou Marie Brenner. Prvým je Dymová clona (1999), druhým je Erotománia (2002) a tretím Richard Jewell (2019). (Real Tom Hardy)
Reklama