Režie:
Jaroslav BrabecKamera:
Pavel BerkovičHudba:
Jan PonocnýHrají:
Jaroslav Plesl, Jiří Langmajer, Denis Šafařík, Lenka Vlasáková, Sabina Rojková, Darija Pavlovičová, Lucie Žáčková, Miroslav Táborský, Jiří Bartoška (více)Epizody(10)
-
Dáma v studni (E01)
-
Loutkohra (E02)
-
U zdi (E03)
-
Nedohraná etuda (E04)
-
Pekelný stroj (E05)
-
Zmizelá (E06)
-
Lepší život (E07)
-
Doktor Herzog (E08)
-
Tajemství (E09)
-
Host do domu (E10)
Obsahy(1)
Dne 1. ledna 1922 došlo ke sloučení centrální Prahy s třiceti osmi městy a obcemi, které ji obklopovaly. Vznikla tak Velká Praha a pražská státní policie začala pracovat tam, kde dosud působilo jen četnictvo. Byl to prostor méně bohatý a vznešený, ale o to pestřejší a živější. Velká Praha byla tvořena nejen klasickou městskou zástavbou, ale i vesnicemi, lesy, zemědělskými statky, továrnami, bohatými vilami i chudinskými slumy. Hlavní postavou je inspektor Budík, muž velmi lidský, zmítaný nectnostmi i slabostmi, nicméně také mimořádně bystrý, všímavý a především schopný velké psychologické exhibice, kterou se vyznačují slavní detektivové. Zmítá se ale územím Velké Prahy - ani městem, ani venkovem - odsunutý z centra města bank, restaurací, divadel, která tak miluje. Stále elegantní se brodí v blátě a hnoji předměstí a soustřeďuje svůj mozek na nečekané zkratky a obraty. (Česká televize)
(více)Recenze (110)
Co se mi nelíbilo: Detektivní zápletky tak nějak postrádaly moment překvapení, chvíli, kdy zůstanete koukat s otevřenou pusou, překvapivý závěr. Děj a postup vyšetřování často dospěl k závěru takovým pomalejším tempem, indicie jsme se dozvídali postupně, že se na konci žádné šokující vyvrcholení nekonalo. Nebylo tam poirotovské posezení plné překvapivých odhalení ;-) Co se mi líbilo: I přes výtky, hlavně to, že to je detektivka. Ty mě ke sledování vždycky přitáhnou nějak víc než jiné žánry. Herecké obsazení. A to jak hlavních postav, tak vedlejších i epizodních rolí. A za třetí, prostředí první republiky, pro které mám trochu slabost. Na rozdíl od Hříšných Lidí Města Pražského, kteří se natáčeli koncem šedesátých let, kdy po 20+ letech totality padala z domů omítka a ulice byly šedivé a ušmudlané, což se do seriálu moc nehodilo, máme naštěstí dnes už spoustu hezky opravených míst jak ve městech, tak na venkově, kam se dal seriál zasadit. Shrnutí: Říkám si ale, že když by se děj odehrával v současnosti, první díl by byl asi i můj poslední. P.S.: Víte, že jeden z herců hrál i v Harry Potterovi ;-) ()
Já budu asi jeden z mála těch spokojených, vážně se mi to líbilo, ale pozor, neznamená to, že by Zločiny byli bez chyb, jsou tam a některé jsou tak nepochopitelně hloupé, že by je neudělal ani Jaromír Soukup (když by se teda rozhodl natáčet Kriminálku JS). Největěí problém je nevyváženost scénáře, některé díly jsou výborně vypointované, někde člověk ví od prvních minut, co a jak, pokud v životě pár detektivek viděl/četl (hned první část), někde je zas divácké trapno nad tím, jak je nepochopena dobová technologie (opravdu se v roce 1922 nedalo fotografovat v paparazzi stylu v lese, aniž by si vás někdo všiml, opravdu, opravdu ne) a vrchol je v ukrytí inkriminujícího důkazu na fikané místo, kde je to schované asi stejně, jako bílá myška v hadím hnízdě. Další mínus je to, že některé díly hrozně odnášejí fakt, že se natáčí ve dvou světnicích a jedné louce, naštěstí některým dílům byl dán vyšší rozpočet. Co mě ale bavilo neskutečně je hlavní postava inspektora Budíka, který je ideálním protikladem lidových charakterů inspektora Vacátka, nebo četníka Arazima, naopak je to muž distingovaný, uměřený a ne úplně nadšený z nových poměrů - a to je hrozně fajn změna a jako bonus naprosto přesné herectví páně Plesla dodává výsledku na genialitě. Ano, vzhledem k přerývavé kvalitě jednotlivých epizod to u mě hraničí s označením guilty pleasure záležitosti, ale pořád jsem spokojen a pokračování ve stejné atmosféře bych se vůbec nebránil. ()
10/10 Vhledem k tomu, že se dříve to naše slavné období první československé republiky (1918-1938) stereotypně zobrazovalo jen z pohledu konce, nikdy nechyběla hrozba nacizmu a atmosféra předčasného konce byla klíčem, jak ty prvorepublikové příběhy vyprávět, jsou Zločiny Velké Prahy dílem pokrokovým. Společně s První republikou (která sice předčasně skončila už v roce 1931) a Četníky z Luhačovic (kteří začali hezky pozvolna v roce 1919) jsou Zločiny Velké Prahy (vsazené do roku 1922) příspěvkem k moderní dramaturgii, která se najednou 20. let nebojí a neignoruje je. A to samo o sobě je jednoduše skvělé. Pořád ještě se vyrovnáváme s pohledem na masarykovskou republiku z hlediska státní kinematografie a televize, která cíleně zobrazovala jen negativní stránky ve snaze utužit názor, že dneska se máme přece mnohem líp. Takže za zásadní změnu tleskám, k samotnému seriálu mám jen smířlivý komentář o tom, že příště to snad bude lepší, když se v ČT teprve učí nové řemeslo. Potenciál ohromný, jednotlivé případy slabé, nějaká zásadní rámcová linka chybí, takže to hlavní, co můžeme sledovat je maďarská domácnost bývalé šlechty, mladá láska na zapřenou a jedno sociální drama jak vystřižené z Kmínkova Zlatého ptáčete. ()
Tak trochu rozporuplné pocity ve mě tento seriálový počin zanechal. Snad proto, že často není úplně jasné, která z dějových linek byla zamýšlena jako stěžejní, respektive mnohdy to vypadá, že cílem bylo spíše vyprávět soukromá a rodinná dramata vyšetřovatelů na pozadí řešení zločinů, než nabídnout hodnotnou detektivku se zajímavými případy. To samozřejmě nemusí být nutně špatná cesta, pokud se po ní ovšem jde uvědoměle od začátku do konce a pokud tyto příběhy jsou propracovány dostatečně na to, aby vytvářeli ucelený obrázek, ať už lidí, nebo éry, v níž žijí. V tomto směru tady zůstávají nevyužité jak možnosti prostředí venkova, který se začleněním do hlavního města najednou ocitá pod větším dohledem, tak i potenciál doby po výrazné změně poměrů, kdy za zmínku stojí v podstatě jen postava vrchního inspektora, která v náznacích skýtá poněkud neotřelý pohled člověka s těmito změnami nesouznícího. ... ()
Dobový krimi seriál odehrávající se v roce 1922 je napůl krimi napůl rozverná vztahovka a to ještě s případy a jejich řešením, které fandy detektivek nijak nenadchnou, ale určitě má pozitiva v obsazení ( Plesl naprosto perfektní, Langmajer standard a na Šafaříka jsem si zvykl ) a výpravě za hodně peněz. I s jednoduchoučkými případy to mohla být dobrá zábava, ale tohle mne iritovalo: 1) technická stránka - blicí houpací kamera jak z hitparády Eso a práce se světlem - proč všechna okna vypadají jako by přistávalo slunce, to přesvětlení ničilo ostrost i to HD 2) nevadí, že to mělo spoustu hloupých míst, ale vyprávěno to bylo hrozně nudně důchodcovsky, profesorsky jak z devadesátých let 3) kromě prvního dílu ( supr národnostní rozmanitost , ne každý příznivec republiky ) není znát jaká to je doba ( to se povedlo víc i v telenovelové První republice nebo Četníkům z Luhačovic ... a to je co říct.) I jako příznivec domácí tvorby nedám víc jak dvě hvězdičky, protože za ty prachy 170mega se mělo natočit něco výstavního , něco co by reprezentovalo hrdě moderní ( nebo aspoň hodně zábavnou ) českou filmařinu, ale tohle je jen podívaná pro senily, kteří na podobný styl byly zvyklí z dávných dob. Promarněný potenciál, ke kterému se opakovaně vracet nebudu. ()
Galerie (182)
Zajímavosti (61)
- Na základě seriálu vznikla stejnojmenná kniha od Edice ČT, kterou napsali Petr Zikmund, Jan Drbohlav a Ivan Hubač. (SONY_)
- V epizodě můžeme zaslechnout cizí slova jako: „plezír“ – to je zkomolenina německého Pläsier, tedy potěšení. Další slovo je „Wenzelsplatz“, německé pojmenování pro Svatováclavské náměstí, tak se totiž jmenovalo dnešní Václavské náměstí. Slovo „štráfek“, pravděpodobně z německého slovesa streifen, tedy dotknout se, zasáhnout – jednalo se o pojmenování frajera, štramáka, sekáče. Pak tu máme slovo „lábuž“ ze slova labužírovat, původem ze staročeského labuziti – mlsati. (sator)
- Dům inspektora Budíka situovali filmaři do Salvátorské ulice na Praze 1. (Česká televize)
Reklama