Režie:
Josef MachScénář:
František DanielKamera:
Jan RothHudba:
Ludvík PodéšťHrají:
Jana Hlaváčová, Jozef Adamovič, Vladimír Brabec, Lubomír Lipský st., Milena Dvorská, Božena Obrová, Jaroslav Vojta, Petr Mach, Gustav Nezval, Ivo Niederle (více)Obsahy(1)
Pokud má dívka tak nezajímavé povolání, že prodává květiny, ráda se oddává snění, kde může prožívat netušená dobrodružství. Ale skutečný nápadník, jenž se dívce dvoří, je přece jen přitažlivější... (oficiální text distributora)
Recenze (14)
Hm, takoví frajeři, co to tak perfektně umějí se ženskýma, se za celou lidskou historii vyskytli jen dva: Adamovič a můj kolega z práce. Adamovič pozval svou dívku na výstavu polovodičů a na fotbalový zápas, kolega zase dal své přítelkyni k vánocům žehlicí prkno. A ona se s ním nerozešla, jsou spolu doteď! ()
Bohužel Janě Hlaváčové komediální poloha nikdy moc nešla. Za zmínku stojí Lubomír Lipský jako mistr květinář a Vladimír Brabec jako machr s fárem a slunečními brýlemi. Celému filmu nelze upřít svižnost, moderní hravou - až klipovou stavbu a z dnešního pohledu zajímavé relikvie. Například když Vladimír Brabec hledá buzolou auto - jediné v ulici. Tehdy vtip k popukání, dnes na parkovištích supermarketů skutečnost. ()
Tento padesát let starý film jsem sice až do dneška neviděla, ale vzhledem k tomu, že jsem o nic nepřišla, tak zřejmě už ani nikdy neuvidím. Herecky ani dějově mě nezaujal a hudebně spíš odradil. Příběh o tom, jak si hlavní hrdinka vyrazila v nepřítomnosti rodičů v sobotu odpoledne na výlet s muži, kteří se ji dvořili, aby závěrem zjistila, že v nouzi Pepa dobrej, je spíš taková dobová zajímavost. Jednoduchý děj ozvláštňují vložené barevné kulisové muzikálové fantazie a představy Jany Hlaváčové, která v tomto případě herecky nijak zvlášť neoslnila. Název filmu má něco do sebe, protože uprostřed jsem skutečně usnula a dodívala jsem se až ráno, tak příště prosím, nebudit! ()
Film je sice nudný (proto se taky nereprízuje), zato je velmi pohodový. Nápad zobrazovat realitu černobíle a představy barevně je rozhodně dobrý (navíc se ušetřilo za barevný film, který byl v té době o dost dražší než černobílý). Příběh se odehrává během pracovní soboty a mladá květinářka Helena (Jana Hlaváčová) se v něm rozhoduje, kterému muži dá přednost, co si počít se svým životem, a bloumá ve svých myšlenkách a představách. Tomu odpovídá pomalé tempo. Žádné obvyklé honění plánu pětiletky nebo vyšetřování vraždy. Politika je zmíněna jen dvakrát, okrajově. Film je vlastně o tom, v čem byl socialistický člověk svobodný - Helena si může vybrat, jak po práci naloží s volným časem, může si vybrat partnera... No a představy jí nemůže zakázat nikdo a nikde. Jen ji napomene příslušník SNB, aby se kvůli snění nezastavovala na křižovatce uprostřed provozu. Helena je o to svobodnější, že rodiče, u kterých bydlí, na víkend odjeli. Vladimíru Brabcovi sedla role sympatického sukničkáře, krásná Milena Dvorská v malé roli je v nejlepším věku. Vtipných momentů se pár najde, třeba když HELENA říká svému klukovi Pepovi: „Neříkej mi HELE!“ ()
Filmová revue předznamenávající jen o málo mladší, zato o hodně zralejší filmové muzikály Ladislava Rychmana, z nichž připomene především Dámu na kolejích – a to nejen svou snovou linkou (která vlastně – v obou případech – ospravedlňuje barvitou výtvarnou či výtvarně divadelní stylizaci), ale i přinejmenším příbuzně nahlíženou ústřední hrdinkou. Protože je Helena mladší než Marie, žije pochopitelně jinak a vyrovnává se s jinými životními danostmi, přesto však mají tolik společného, že se až zdá, že pozdější hrdinka – řidička tramvaje – z květinářky vyrostla. Jako ona se v životní krizi utíká do snu, v němž svou hledanou alternativu spojuje s hrátkami s módou a muži. Jana Hlaváčová (zde) nevládne tak bohatou výrazovou škálou jako Jiřina Bohdalová v Dámě, variuje vlastně jen jednu polohu rozpustilé dívky, kterou mnohem živěji a odstíněněji zahrála již v Podskalského komedii Kam čert nemůže a především ve Vávrově skvělém Nočním hostu. V Machově filmovém varieté ji v jakémkoliv prohloubení brání její sebeobranný nástroj – sen: v kostýmech, které si obléká, i za maskami, které si nasazuje, je pořád táž. – A dlužno dodat: stále půvabná. To ovšem nelze říct ani o Lipském ani o Brabci, ba ani o Adamovičovi, jenž ve srovnání se svou starší rolí ve Valčíku pro milión téhož režiséra působí až amatérsky. ()
Galerie (8)
Zajímavosti (4)
- Jozefa Adamoviče (Pepík) namluvil Karel Richter. (ilclassico)
- V tom čase najobľúbenejší televízny moderátor Kamil Pixa si vo filme zahral sám seba. V skupinke dievčat sa taktiež mihla Věra Křesadlová, prvá manželka Miloša Formana. (dyfur)
- Děj filmu je černobílý, Heleniny sny jsou barevné a odehrávají se v náznakových dekoracích. Zdroj: Český hraný film 1961-1970, NFA 2004. (ČSFD)
Reklama