Režie:
Josef MachScénář:
Ivan OsvaldKamera:
Jan RothHudba:
Julius KalašHrají:
Saša Rašilov st., Jarmila Kurandová, Rudolf Hrušínský, Antonín Šůra, Stanislav Fišer, Alena Kreuzmannová, Ludmila Vostrčilová, Robert Vrchota (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Bývalý vrchní oficiál a nyní úředník bytového úřadu Odon Tříška je svérázný domácí diktátor, dbající na dobré mravy v rodině a pečlivě vykonávající práci. Leč přijde den, kdy se nervově zhroutí pod návalem razítkování. Rozhodne se získat ztracenou rovnováhu na dovolené, samozřejmě uprostřed početné rodiny. Netrvá dlouho a rodina, provázena řadou trampot, odjíždí na venkov, aniž tuší, že trable teprve začínají. Po nepříjemné peripetii v penzionu Harmonie se celá rodina včetně náhodného spolucestujícího Veleby ocitne v Kyšicích, kde jsou omylem považováni za očekávanou žňovou brigádu. Předseda Národního výboru rodinu okamžitě zapřáhne, a tak je pan oficiál nucen pomáhat při svážení obilí. Ač se zpočátku vzpírá, nakonec nejen přiloží ruku k dílu, ale dokonce najde v práci na poli zalíbení. Spokojeny jsou i jeho dcery Slávka a Boženka, které se zamilovaly, jedna do poručíka Vrány, který se svou jednotkou pomáhá při žních, a druhá do Veleby. Nakonec se zdá, že na čerstvém vzduchu pan Tříška zapomene na nevyrovnaný nervový stav, a on uvažuje, že by se do Kyšic odstěhoval na penzi. (TV Nova)
(více)Recenze (113)
Živit se jako úředník bylo, je a vždy bude o nervy. Když stále někdo přichází, stále něco chce a ono nic není, z toho by jednou zešílel snad každý. To se stalo i panu Třískovi pracujícího na bytovém úřadě. Křik a randál žadatelů o byt mu jednou tak narušilo psychickou odolnost, že mu vadil i zpěv pochodujících vojáků venku pod okny. Lékařská rada je vždy stejná. Chce to klid. Pan Tříška tedy popadne svoji početnou rodinu a vyjede na venkov. A o tom, jak si tam počíná právě vypráví tento snímek, který svým humorem a komediálním výkonem Saši Rašilova st. nestárne a pobaví i dnes. A beze studu lze tvrdit, že mnohé současné komedie z venkovského prostředí tomuto snímku nesahají ani po podrážky bot. Samozřejmě že se jedná o budovatelskou agitku, ale snímek je natočen tak senzačně, že se tento neduh zcela vytrácí. Nakonec, dnešní mladá generace již na tom onu agitku nepozná, takže je snímek naprosto neškodný. Venkovský vzduch a lidská angažovanost na diváka doslova dýchá a vytváří příjemný pocit spokojenosti. Snímek je svěží, má skvělou atmosféru a dobového venkovského ducha. Je to zkrátka film, který pohladí. ()
Táta jako obrovský cholerik a nervóza. Až je to přehnané i na komedii. Lehce znuděný Hrušínský asi naštvaný za vedlejší roličku. Mimořádně to zde sluší Aleně Kreuzmanové. Výborný Vrchota. Brigádnický terorismus družstevníků. Kdo se jim přichomejt na dohled, byl okamžitě poslán na brigádu. Dokonce na to bylo i nařízení..? No fuj tajbl. 60 % ()
Toto dílo představuje jakýsi předěl mezi dvěma obdobími v dějinách českého filmu. Asi není jediné, ale je možné na něm dokázat jak vliv předchozích dvou desetiletí české komedie a to, jak se Josef Mach učil od svých předchůdců, tak už nastupujícího nového stylu komedií, které záhy změnily tvář českého filmu, což dokazují i další Machovy filmy z 50. a 60. let, totiž filmy s ideologickými scénáři. Nemylme se, tady nejde ještě o žádný budovatelský film, zde přijíždí rodina pražského úředníka na vesnici, kde má přebrat pan Tereba správcovství na státním statku, pravděpodobně kdesi v českém pohraničí; JZD se u nás začaly vytvářet ne základě Hradeckého programu právě od roku vzniku tohoto filmu, v roce 1949. Uvědomuji si, že právě v této době a ve stejných uniformách trávil svoji základní vojenskou službu můj otec. A vzpomínal na úplně stejné pochodové písničky... Saša Rašilov zde předvedl opět velkou roli srovnatelnou s rolí ve filmu Přijdu hned. Jen Jarmila Kurandová hrozně přehrává, dojemná událost - narození telete - se v jejím podání mění ve frašku. Kromě již "zajetých" mladých herců Kemra a Hrušínského se zde začíná rodit plejáda nové herecké generace - Šůra, Fišer, Vrchota, Kreuzmannová, Effa či le Breux... Dobrý film. ()
I přes budovatelsky zaměřenou pointu je film Rodinné trampoty oficiála Tříšky už takovou tradiční československou komedií. Při sledování mi nevrtá hlavou, proč tomu tak je a možná z toho důvodu se u filmu často a ráda zasměji. Saša Rašilov mrzutého úředníka hraje tak věrohodně, že mu to snad každý musí věřit. Ze snímku čiší venkovská nálada, vůně sena a čerstvý vzduch, což rozhodně také přidává na jeho přesvědčivosti. Rovněž prohlašuji za úspěšné hudební vsuvky. Bez nich by filmu přeci jen něco chybělo… ()
Báječná komedie, která přímo navazuje na predválečnou komedii. Herecký koncert Sašu Rašilova, jako neomezeného vládce maloměšťácké rodiny, jejíž členové hledají cestu k úniku z tohoto "vězení". Zajímavý námět byl režisérem mistrně zpracován v humorně laděném příběhu a nakonec ani té propagandy tam není zase tolik, jak si někteří myslí. ()
Galerie (6)
Zajímavosti (15)
- Zastávka vlaku cestou na dovolenou se uskutečnila v nádraží Praha-Satalice. Jedná se o chráněnou kulturní památku. (sator)
- Režisér Josef Mach jen velmi těsně stihl dostat do kin tento film, kde vzájemná pomoc ještě byla o radosti. Obešli se bez soudruhování a sovětských poradců. Následující film Racek má zpoždění (1950) se už budovatelské propagandě od ruských soudruhů vyhnout nemohl. (Garch)
- Film se nestihl dotočit během divadelních prázdnin a Rašilov by se musel vrátit do Národního divadla. Ředitel Barrandova měl ale příkaz film dokončit, a tak poslal herci telegram, že je v divadle omluven. Rašilov tedy filmoval dál a lest se projevila v momentě, když herci volala manželka, že ho v divadle shánějí. (jenik71)
Reklama