Režie:
Louis MalleKamera:
Tonino Delli ColliHrají:
Pierre Blaise, Aurore Clément, Ave Ninchi, Roger Riffard, Jacques Rispal, Pierre Decazes, Jacqueline Staup, Stéphane Bouy, Jean Rougerie, Gilberte Rivet (více)Obsahy(2)
Leto 1944, južné Francúzsko. Osemnásťročný Lucien Lacombe sa z nerozvážnosti rozhodne spolupracovať s nemeckými okupačnými orgánmi. Čoskoro sa však jeho situácia skomplikuje, keď stretne France, židovské dievča, do ktorého sa zamiluje...Film, ktorý sa snaží demýtizovať tradičný pohľad na francúzske dejiny počas 2. svetovej vojny, bol v roku 1975 nominovaný na Oscara a získal viacero ďalších ocenení. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (21)
Niekoľkými cenami ocenený film mal premiéru 28. 1. 2012 na STV2. Aby bolo jasné Lacombe Lucien je meno. Už v samom úvode filmu, kde Lucien zostrelí prakom vtáka zo stromu je naznačený jeho pokrivený charakter, ktorý sa bude v priebehu filmu iba zvýrazňovať a zhoršovať. Film si istom zmysle zaslúži pochvalu za kritický pohľad na niektorých francúzkych hajzlíkov v rukách nemeckej polície. Aj preto tie ocenenia. Na druhej strane stotožniť sa s nejakou postavou, alebo báť sa o niekoho , to v tomto filme nehrozí, pretože Lucien je fakt dosť divný a nasympatický chlapík a smrť, ktorou sa mu francúzky odboj vyhráža, mu jednoducho a bez výčitiek prajete. Za zamyslenie stojí i postava černocha! v radoch nemeckej polície, i keď je zostavená z „Francúzov“. Ochrancovia zvierat asi ťažko prekusnú tento film a je neprehliadnuteľné, že sa v záberoch zabíjania zvierat niekto vyžíval. Sliepka to schytala riadne....Čakal som, že v podobne drsnom duchu skončí aj bezcitný Lucien, ale mýlil som sa a práve to ma nasralo najviac. Lacombe Lucien nakoniec dostal, čo si zaslúžil, ale to sa dozviete až zo záverečných titulkov. 80%. ()
Louis Malle je režisér, který mě zajímá už delší dobu a proto jsem byl bezvýhradně nadšen, když jsem uviděl v televizním programu premiérové uvedení údajně jednoho z jeho nejlepších filmů. A že se bylo na co dívat. Už jenom úvodní scéna, vygradovaná hudbou Djanga Reinhardta je fantastická. Poté Malle rozehrává spojitou sít zdánlivě nesouvisejících scének a desítek nenápadných detailů, aby postupně vytvořil dokonalou psychologickou drobnokresbu o tužbě po moci, kolaboraci a lásce. Nevypráví pomocí dialogů, ale hlavně obrazem. Nejvíce mě na tomto filmu fascinovalo, s jakou neskutečnou pečlivostí se drží zvolených postupů, které se celou dobu pravidelně opakují, navazují a rozvíjejí. Všimne si jich ale jenom velmi pozorný divák. Tomu se říká dokonalá režisérská a scénáristická práce. A taky castingová, protože Pierre Blaise - do té doby neherec - je typově naprosto perfektně vybraný a zahrál svou postavu tak, jako by jí sám byl. To stejné vlastně platí i o vedlejších rolích. Mám pocit, že Malle je hodně nedoceněný režisér a zasloužil by si větší pozornost. ()
Malle je v tom nejlepším co uměl dávno za novou vlnou, ale narozdíl od Truffauta nebyl po šedesátkách už jen lehkonohý anebo průměrný. Tahle studie zla při setkání s dobrem víckrát křísne do dřeně. Na to, že to je jen retro, a že je tu občas něco fousatého (mariánský průvod), je znát, že pán měl étos, a to ten, který nesetrvává u musíme si pomáhat. Přijde mi, že Manželství Marie Braunové by bez Lacombeho nebylo – zvláštní inspirace. Geniální moment cca 35. minuta: „pán je bohatý a lakomý Žid“ – a bez varování zazní odvedle klavírní fanfára (je to taky Beethoven?). Skvělí herci, uf. Lehounce bezradný závěr - kam s tím vším taky... ()
Nadutý sociopat Lucien měl dostat pořádně nafackováno, aby ho přešly blbé nápady. Ale nebyl sám, protože v celém tomhle filmu nebyla jedna jediná kladná postava. Marně však vzpomínám, zda jsem se v nějakém jiném snímku setkala s tolika a tak zdařile propracovanými vedlejšími postavami. Malle bohužel nebyl Melville a tak mu dlouhá stopáž příliš nesvědčila, film byl místy zbytečně táhlý, až nudný. ()
Zostreľovať pospevujúcich vtákov prakom, hrdúsiť sliepky, asistovať pri zomieraní koňa - to sú kruté, no viacmenej typické zábavky chalana z vidieka. Zdroje primknutia k nemeckým okupantom treba hľadať inde: v pubertálnej urazenosti, spočívajúcej v odmietnutí jeho ponuky pomáhať ilegálnemu odboju a tiež v opojnom pocite moci, prinášajúcom peniaze, lásku, zábavu. Policajné udavačstvo protirežimných osôb je zvrhlé a odsúdeniahodné. Lucien však bol len jednoduchý dedinský mládenec: žiadne móresy, nulové vzdelanie. Vyrastal bez otca, robil pomocné práce. Rýchlo zistil, že podstatou vtedajšej policajnej práce nebolo odhaľovanie zločincov, ale vypočúvanie, zastrašovanie a ťaženie z ukrývania nepohodlných majetných, ktorých možno podojiť. Pocit dôležitosti a peňažný profit napriek týmto zhovädilostiam pri výkone práce v mládencovi zvíťazili. A tak zostal. Absolútna priorita mamonu v jeho jednaní pekne dokumentuje aj navonok ušľachtilá záchrana dvoch Židoviek. V skutočnosti ich zachránila nie prebudená humanita, ale prostá túžba po zlatých hodinkách. ()
Reklama