Režie:
Paul MazurskyKamera:
Michael C. ButlerHudba:
Bill ContiHrají:
Art Carney, Michael McCleery, Herbert Berghof, Cliff De Young, Josh Mostel, Melanie Mayron, Geraldine Fitzgerald, Ellen Burstyn, Arthur Hunnicutt (více)Obsahy(1)
Sedmdesátník Harry žije po smrti své ženy sám v New Yorku. Když je dům, ve kterém bydlí zbourán, aby na jeho místě byly postaveny garáže, vydá se Harry se svým čtyřnohým přítelem kocourem Tontem na cestu skrz Ameriku do Los Angeles, aby navštívil své děti, potkal nové přátele a řekl sbohem starým kamarádům.
Hrdinou svérázné road movie Harry a Tonto (Harry and Tonto, 1974) amerického herce a režiséra Paula Mazurského je učitel v důchodu a vdovec – sedmdesátník Harry Coombs. Žije opuštěně ve svém starosvětsky zařízeném manhattanském bytě, kde je mu v dlouhých hodinách samoty jediným partnerem jedenáctiletý kocour Tonto. Když je ale rozhodnuto, že dům, ve kterém bydlí, bude zbourán, aby na jeho místě byly postaveny garáže, nezbývá mu, než se začít obtížně sžívat s rodinou svého newyorského syna. Posléze se Harry raději vydá se svým čtyřnohým přítelem na cestu skrz Ameriku do Los Angeles, aby navštívil své další děti. Rodinná setkání jsou pro něj ale řadou zklamání: někde nalézá neporozumění, jinde si uvědomuje, že musí spíš sám pomoci než pomoc očekávat. Jediným smyslem jeho života se tak stává putování. Během cesty se setkává s celou řadou vždy nějakým způsobem zajímavých lidí a díky své vnímavosti k druhým a vůli po moudrosti v sobě nalézá nečekanou odvahu vyvzdorovat si – v předtuše smrti – svou nezávislost a svobodu.
„Mazurskému se podařilo vytvořit v líčení Harryho odyseje pozoruhodnou encyklopedii lidských typů, zastupujících v pronikavých miniportrétech soudobou americkou společnost. Jeho snaha neponechat stranou žádný z významnějších problémů, kterými tato společnost žije, je opravdu imponující. Tím spíše, že při vší rozlehlosti a šíři pohledu, hodné velkého epika, umí svému vyprávění vtisknout rytmus i dramatické napětí. Jen výjimečně ztrácí ke svým postavám odstup a podléhá tak jistému sentimentu...“ Jiří Cieslar, Harryho cesta za moudrostí. Kino 1979, č. 10, s. 5.
Mazursky je známý zejména jako tvůrce „vážných komedií“ – filmů, které v divákovi vyvolávají jemný úsměv a zároveň – jen jakoby mimochodem – upozorňují na určité neduhy americké společnosti. Z jeho další tvorby lze připomenout zejména snímky Bob a Carol a Ted a Alice (Bob & Carol & Ted & Alice, 1968), Rozvedená žena (An Unmarried Woman, 1978), Moskva na Hudsonu (Moscow on the Hudson, 1984) nebo Somrák z Beverly Hills (Down and Out in Beverly Hills, 1986). K realizaci snímku Harry a Tonto dodává: „Práce na tomto filmu pro mě byla velmi důležitá především v tom, že jsem chtěl poukázat na to, že staré lidi není třeba ignorovat. Byl jsem znechucený a unavený filmy, ve kterých byli zobrazeni jen ve své senilitě a bizarnosti. Chtěl jsem, aby můj hrdina byl skutečný – potrhlý, bláznivý – zkrátka člověk, který v dvaasedmdesáti letech je tím, čím byl v pětadvaceti, jen je trošičku pomalejší.“ Jako představitele titulní role Harryho si režisér vybral tehdy teprve šestapadesátiletého herce Arta Carneye, který za svou zdařilou a věrohodnou kreaci pošetilého staříka získal v roce 1974 Oscara za nejlepší mužský herecký výkon. (Pavla Bergmannová, LFŠ 2007) (oficiální text distributora)
(více)Recenze (30)
Nakažlivě senilní road movie. Já sám na konci nevěděl, proč jsem kvůli tomu ponocoval. Další chválu na Harryho životní přístup netřeba vršit. ()
Oscar 1 : Herec HR - Art Carney + 1 nominace: Scénář ()
║Rozpočet $980,000║ ()
Zajímavá old - movie kombinovaná s road - movie. V českém jazyce bych řekl film o stáří - inteligentního dědy se zrzavým kocourem- a o cestování - za potomky a trochu i kvůli zahánění nudy. Čas při sledování mi plynul příjemně bez koukání na hodinky - jako život Harrymu. Trailer: http://www.youtube.com/watch?v=B9umQpzHthU ()
Díky tomuto filmu vim, že ve Volkswagenech jezděj fašisti. Jinak tam bylo několik dalších docela povedenejch hlášek a to zejména v první polovině. Pak se začalo hrát spíš na vážnější strunu a občas se to i trochu táhlo, ale nemůžu říct, že bych se nudil. Úplnej konec mi připadal trochu kýčovitej, ale celkově docela solidní road movie, což je můj oblíbenej žánr. Trochu mi to připomínalo film About Schmidt s Jackem Nicholsonem, ale tohle bylo rozhodně o něco lepší. 75% ()
Srovnání s mnohem známějším a novějším snímkem O Schmidtovi se přímo nabízí, přinejmenším v tématické rovině. A to srovnání je o to zajímavější, že dobře osvětluje, jak vlastně vzniká obliba určitého snímku. Harry a Tonto je film, který k dnešnímu dni hodnotilo 180 filmových fandů, kdežto snímek O Schmidtovi nalákal díky Jacku Nicholsonovi v hlavní roli k dnešku 2236 hodnotících diváků. Ti měli nejspíš odlišnou představu o zábavě, než jim nabídl Alexander Payne v podobě koncentrované deprese a bezvýchodnosti zahořklého stárnoucího muže. Harryho a Tonda viděl jen zlomek diváků, ale je to mnohem cílovější publikum, navíc tenhle film je mnohem pozitivnější a dá se svým způsobem přirovnat k tomu, co známe z české filmové produkce posledního dvacetiletí. Takový ten milý vztahový film, který přes dílčí nepříjemnosti nemůže špatně dopadnout. Je hezky obsazený, párkrát se člověk zasměje a od televizoru odchází příjemně naladěný. Proto má paradoxně Mazurského film vyšší hodnocení, i když reálná hodnota filmů je myslím opačná. Za prvních 20 minut bych Tontovi nasázel dvě hvězdičky, ale zvlášť v momentě, kdy se Harry vydá na cestu a příběh se změní v klasické road movie, nabírá film na zajímavosti. Tenhle žánr Američani zkrátka umí. Kamera využívá všech možností, které jí nabízí divoká a přitom malebná americká krajina, a náš hrdina zažívá řadu zajímavých setkání. Tam jsem začal uvažovat o čtvrté hvězdičce, jenže ten nehorázně optimistický konec všechno zabíjí. Takže suma sumárum: 3 hvězdičky a 60 % celkového dojmu. Harry a Tonto v zásadě přináší všechno, co by se ve filmech o stáří mělo vyskytovat, tzn. vědomí, že už nejsem, co jsem býval, ta čtvrť, kde bydlím, už taky není ta, co si pamatuju ze svého mládí, a nejpodivnější věc se stala s mými přáteli - jsou tak nějak mrtví. Jenže O Schmidtovi byl film, který se opíral jednak o hvězdu s obrovskou dávkou charisma, jednak Nicholson hrál jako o život a ve vší úctě, Art Carney není ani poloviční, byť za tuto roli paradoxně dostal Oscara. Vadila mi taky až příliš sentimentální hudba. O Schmidtovi zkrátka považuju za pravdivější výpověď o životě. ()
Harry Coombes vyzerá ako Jiří Sovák na hrane, má škaredú mačku a tryskajúc sarkazmus na všetky svetové strany trajdá Amerikou za svojím potomstvom. Popri tom stretáva ľudí a prežíva nezáživné miniseriály. Hold putovanie mrzutých dôchodcov nie je vždy bohvie aké dobrodružné rošambo, ale že sa dá natočiť oveľa záživnejšie a stráviteľnejšie už predviedli jak Lynch, tak i Bergman. A ten záver je na facku. 50% ()
Lidský příběh starého člověka, který vzpomíná a potřebuje k tomu věrného kočičího přítele Tonta. :-) ()
Harry Coombs a mačka Tonto sa vydávajú na ROAD MOVIE naprieč spojenými štátmi v decentne zrežírovanej dráme o starobe,o dôchodcoch,kde jeden z nich v New Yorku má dilemu ako ďalej,lebo mu búrajú byt ťažnou guľou,kde má vyrásť nové parkovisko,tak ho deložuje polícia,vynesú ho von na jeho kresle,príde preň syn,odváža ho zatiaľ k nemu domov do jeho rodiny,akosi sa tam necíti pohodlne,akoby bol votrelcom,tak sa rozhodne odísť a navštíviť svoje dve ďalšie deti,tak cestuje stopom,ocitá sa na všelijakých miestach a samozrejme stretáva inšpirujúcich ľudí všade navôkol. ART CARNEY získava právom Oscara pre najlepšieho herca v hlavnej úlohe ako človek v pokročilom vyššom veku,ktorý si najlepšie rozumie so zvieraťom,mačkou Tontom,s ktorým cestuje,a ktorého nedokáže len tak opustiť. Už po narodení začíname pomaly,systematicky starnúť,opotrebovávať sa,nie je zapotreby odsudzovať starších,skúsenejších,a tak jeden starešina sa podujme na excelentné dobrodružstvo,ktoré vonia zážitkami,intenzívnou,pokojnou atmosférou bez veľkých činov,o to väčších emócii na cestách! V snímku je možnosť poznať vedľajších hercov,ktorých by mal každý možnosť vidieť a zaradiť si ich,kde ich videl,ja som samozrejme s tým problém nemal! ()
Hlavní je zachovat si optimismus, nikdy to nezabalit i když jste po krk v blátě a parte Vám kouká z kapsy. Doporučuji těm, kterým zrovna není hej. Pěkný film. ()
No jasně, nasednout a jet, to je to nejlepší, co člověk může udělat. Udělal to i stařík Harry se svým věrným kocourem Tontem, který vždycky pozná, co mu páníček zazpívá, a rozhodně téhle akce nelitoval. Stejně tak já jsem nelitoval času, stráveného u tohoto velmi dobrého filmu, který má sice pár much, které ho zbytečně zpomalují, ale ty se dají jednoduše zahnat mávnutím ruky. ()
Presne taketo filmy, ktore pohladia po dusi aj obstarozneho mentalneho invalida ako som ja, mam rad : postarsi clovek jede napriec USA z jedneho velkomesta do druheho. Pohoda, klud, harmonia z filmu s sala na kilometre, perfektne dialogy no a Mazursky sa ukazal ako velmi talentovany reziser : 98 % ()
Road movie je tak trochu sázka na jistotu, pokud se vloží do rukou aspoň trochu schopného tvůrce. Nabízí se široká škála lidiček, které hrdina může potkat a s nimi i široká škála příběhů, kterů může prožít. V roce 1974 to však bylo trochu jiné. Předtím tu byla Bezstarostná jízda a max. pár filmů. Přesto dle mého zůstává Harry a Tonto dodnes jednou ze špiček žánru. Hlavní podíl na tom má naprosto úžasná postava Harryho. Chápal jsem ho jako jistou oslavu stáří (hodně v tomhle ohledu napoví už úvodní záběry podkreslující titulky), které se dá prožít, pokud je člověku dáno aspoň trochu zdraví, i jinak než zapšklým nadáváním na svět, tak typické pro spoustu lidí této generace. Nejpůsobivější jsou již kromě zmíněných tradičnách setkání s výjimečnými lidmi Harryho "dialogy" s kocourem, které jsou plné nekýčovitých životních mouder. Filmu v podstatě není moc co vytknout, pět hvězdiček nedávám snad jen proto, že mi chyběl trochu hlubší závěr. Ne snad že by byl vzhledem k ději tolik potřeba, jen by byl onou pátou třešničkou na dortu:-) A abych nezapomněl - krásná muzika Billa Contiho! ()
Vyborna road movie, ktere k dokonalosti chybi pouze kratsi stopaz a lepsi zaver. Sympaticky duchodce Harry postupne navstivi sve deti v New Yorku, Chicagu a Los Angeles a behem cesty resi nekolik absurdnich, ale zajimavych situaci a predevsim potka spoustu zajimavych postav, namatkou vyberu ty nejlepsi: polsky zid, nezamestnany cernoch, mlcenlivy vnuk, majitel autobazaru, zatceny indian, slapka, stara pokojska... Celkem nadcasovy a inteligentni film, kteremu nechybi ani humor, vse vkusne doplneno krasnou hudbou. Celkem me prekvapuje relativne nizke hodnoceni. "Taky se mi libis, teto. Myslim si ale, ze jsi krava". ()
32. Zlatý Glóbus za rok 1974 - cena (1) - *Nejlepší herec (komedie / muzikál) - Art Carney + nominace (1) - Nejlepší film (komedie / muzikál) ()
Nadherna road pocta stari a lidsky moudrosti. ()
Režie, scénář, herci, hudba - vše jasný nadprůměr. ()
Nádherná road-movie, co mi perfektně sedla do nálady..a ostatně kdykoli když bude chuť juknout na pohodovej filmeček, vim, kam sáhnout;-) Postava Harryho je mi sympatická, jeho moudrost, vztah ke kocourkovi a otevřenost..dostává se do opravdu pestrých situací, což dělá film tak milým..:-) ()
„ Jacobe, mám se stěhovat. Cože? Dům se zbourá. Postaví tam parkoviště. Nehnu se . Musíš do ulic. Na barikády, vyhodit žumpu do vzduchu!“ „Předvoje tříštitelek dubů, leb mou bílou sežehněte!“ Učitel Harry ve výslužbě a jeho věrný přítel kocourek Tonto se spolu vydávají na cestu, která voní svobodou a dobrodružstvím. Nechybí vzpomínky, nová přátelství a setkání, láska, humorné i dramatické situace... „ Toulám se po březích řeky Clyde... A když slunce spát jde zas, je ten nejkrásnější čas...“ „ Kdo to zpívá Tonto? Správně. Harry Lauder. Sbohem hochu!“ ()
02. 03. 2009 (63.); příjemně ubíhající – i po 35 letech se dá na films radostí dívat ()
Reklama