Režie:
Jiří MenzelKamera:
Jiří MacákHudba:
Jiří ŠustHrají:
Rudolf Hrušínský, Jaromír Hanzlík, Josef Somr, Petr Čepek, Miloslav Štibich, Petr Brukner, Rudolf Hrušínský ml., Eugen Jegorov, Bořík Procházka (více)Obsahy(1)
Nezapomenutelný spor dvou mysliveckých spolků nad zastřeleným kancem... Filmová adaptace povídkové knihy Bohumila Hrabala Slavnosti sněženek byla natočena v roce 1983. Jednotlivé povídky jsou vlastně portrétními miniaturami sousedů, s nimiž Bohumil Hrabal žil uprostřed ojedinělé chatové oblasti v Kersku nedaleko Prahy. Většina těchto literárních postav má svůj reálný a živý předobraz. S neopakovatelným vypravěčským stylem spisovatele a skvělou profesionální technikou režiséra se před očima diváků rozvíjí nostalgická, ale především hluboce lidská freska žánrových příběhů lidí a lidiček žijících v Polabí. Znovu tak ožívají pan Franc, Leli, rodina hostinského z Hájenky a nezapomenutelný příběh sporu dvou mysliveckých jednot nad zastřeleným kancem. Ve filmu se snoubí poetično s realistickým popisem, stylizovaná nadsázka s humornou drobnokresbou, události veselé s událostmi smutnými. Za zmínku stojí, že vedle známých herců – Rudolfa Hrušínského, Jaromíra Hanzlíka, Josefa Somra, Petra Čepka a Jiřího Schmitzera, se tu v epizodních rolích objevují kromě autora samotného i dva významní čeští režiséři: Jiří Krejčík jako věčně hladový pan Karel a František Vláčil v roli starého myslivce. (Česká televize)
(více)Videa (1)
Recenze (704)
Máte štěstí, že jedu zrovna kolem - až teď mi došel skrytý dvojsmysl, neboť Hanzlík přitom přijel na kole (a podobných krásných a kouzelných skrývaček je ve filmu více). Hrabal jako spisovatel mě moc nebaví, i když povídky, podle nichž vznikly Slavnosti, měly své kouzlo (které ale zřejmě umocňovalo to, že jsem je četl až poté, co jsem viděl film, takže jsem si ho do nich zpětně promítal a o to se mi zdály lepší - prostě ty postavy měly ksicht) a tohle je bezesporu nejlepší filmová adaptace jeho díla (např. Postřižiny považuji za hroznou nudu, Ostře sledované vlaky za průměr a Obsluhoval jsem anglického krále za naprostý úpadek - doufám, že kniha je mnohem lepší) plná nezapomenutelných scén, vtipů, hlášek ("teď jste nám vypustil duši", "brambory dám prasátku a prasátko pak mě") postav, situací a zapamatováníhodných monologů. ()
Myslím si, že když se u nás řekne Slavnosti sněženek, tak každý Čech asi ví o čem je řeč. Další Hrabalova klasika převedena panem Menzelem na filmové plátno. Bohužel narozdíl od dalších Menzelových počinů mi tahle komedie nepřipadá až tolik vtipná. Spíše z ní cítím takové napětí. Opravdu luxusní bylo to pánovo vyprávění, co všechno je schopen za jeden den sežrat, to jsem se opravdu s chutí zasmál, ale zbytek je takový spíše posmutnělý. Znovu se však dostávám do bodu, kde musím opět zmínit, že jsem dobu nezažil, a tak jsem dost možná o něco ochuzen. Přesto si myslím, že film spíše než dobu reflektuje samotný charakter českého národa a ten se bohužel až do dnešního dne nezměnil. Dávám takové nějaké poslabší 3*. ()
Pro příznivce Bohumila Hrabala a Jiřího Menzla povinnost a vpravdě kultovní záležitost, pro ostatní příjemná, pohodová komedie se spoustou špičkových českých herců, kteří se v tak silné sestavě často nevidí. Ukázka příkladné spolupráce autora předlohy a režiséra - Menzel s Hrabalem si zkrátka rozuměli. Režijně nelze filmu nic podstatného vytknout, ale tahle část Menzelovy tvorby mě neoslovuje přesně z téhož důvodu, proč ostatní uvádí v nadšení - pro tu svoji selankovitou pohodovost. Mám raději dílka temnější a konfliktnější, které provokují k myšlení a směřují k nějaké katarzi. Celkový dojem 75%. ()
No nekupte to! Zahrádkáři Kersku. Andělíček má uraženou prdýlku. Názorné vyučování - Komenský by měl radost a Dobeš se může jít s reformami bodnout - , když se probírá prase...To neuvěřitelné hrabalovské křišťálové pábení je převedeno na filmový pás s grácií, jakou byste při čtení předlohy nečekali. Po každém zhlédnutí se vracím ke knize a naopak. Je to nekonečný kruh. Vypustil jste nám duše...no, to už tak představitelé státní moci dělávali...nebo snad proboha, že by ještě...? Stokrát proč se tyhle filmy už netočí? Na to by snad uměl odpovědět jen Bohumil Hrabal. ()
Neskutečně věrné vyprávění o lidech a lidičkách chatové osady v Kersku, která byla, jako ostatní, tak typická pro život v socialistickém Československu. Bohumil Hrabal prostě čerpal ze života a Jiří Menzel mu byl jen nápomocen. Překrásné výkony předvádí mnohkrát citovaný Jiří Krejčík (JÁ JSEM VÁS VAROVAL, PÁNOVÉ, JÁ VŠECHNO SEŽERU) - ten se musel při natáčení dobře bavit a dále pak Ferdinand Havlík v roli zasloužilého umělce, co ilustroval slabikář, podle něhož se děti učí (JÁ ŽÁDNÝ ZFUŠOVANÝ OBRAZY NEDĚLÁM!!!) ()
Galerie (24)
Zajímavosti (39)
- Přibližně ve 38. minutě filmu se objeví na pile dělník vylévající na keře vodu z kyblíku na dlouhém bidle. Na hlavě měl železničářskou čepici. Hraje ho autor předlohy Bohumil Hrabal. Podruhé ho uvidíme na přelomu 56. a 57. minuty, kdy Rudolf Hrušínský (Franc) přibíhá a marně se dobývá do hospody Na hájence. Hlásí přitom, že má „žízeň jako trám, přivezli mi uhlí.“ Hrabal sedí u levého stolu před hospodou. (Kesijop)
- Při jedné scéně, kdy se točilo, režisér Jiří Krejčík, který ve filmu hrál roli Karla, zakřičel: „Stop!“ Režisér filmu Jiří Menzel ho napomenul slovy: „To nemůžete, to režíruju já.“ Krejčík odpověděl: „To jo, ale blbě!“ (sator)
- Ve filmu "hráli" celkem čtyři kanci: Dva vycvičení byli natáčeni při lovu. Třetího vycpaného použili filmaři při přetahování o prase. Posledního kance snědli herci se šípkovou omáčkou a zelím. (NiaWolf)
Reklama