VOD (1)
Série(2) / Epizody(15)
Obsahy(1)
Nadia (Natasha Lyonne) slaví 36. narozeniny. Běžná oslava v newyorském bytě jejích kamarádek se však promění v její noční můru, když ji ještě ten večer srazí taxík. Místo smrti se však vrátí do koupelny onoho uměleckého bytu na onu oslavu. Po jejích několika dalších náhlých úmrtích a i návratech do oné koupelny zjišťuje, že tu něco nehraje. Ale co? (hansel97)
(více)Videa (3)
Recenze (57)
Tohle téma už bylo na plátně tolikrát zpracované, že to fakt už není zajímavý. Charakter postavy taky originální není (hned jsem si představila třeba hlavní postavu v Blacklistu, úplně stejně napsaná), a ten “mysteriózní” děj, kterej vlastně vůbec není vysvětlenej a nedává smysl, mě k tomu teda naštval ještě víc. Komedie to fakt není, je tam spousta napůl trapnejch hlášek, který svůj peak měly možná před dvaceti lety, když ještě někdo třeba věděl, kdo je Nick Cave. Celkově se to snaží být něčím, čím to není. Dokoukala jsem to 1,5x zrychleně, protože Netflix to rychlejc neumí. Nevím, proč si sama sobě způsobují takový utrpení. ()
Časová smyčka tak otravná jako zaseknutý gramofon. Ale ten se dá ještě docela zvládnout. Tohle prostě byla jebanina neustále toho samého dokola. I spolu s tím, že kouzlo se vytratilo hned po prvních pár minutách prvního dílu. A nic víc. Poté už to možná dostává nějaké grády, ale pro mne už je to tak nelukrativní záležitost, že mne to ani nezajímá a dojíždím seriál se silnou averzí, kdy (pokud tam byl) plotwist nebo rozuzlení není nějaké zajímavé nebo chytlavé. Ještě štěstí jsou zde projekty z letošního roku, který ho dokázali lépe nastartovat. Toto bylo dost mimo mne. Až odporně moc. ()
Tvůrci seriálu podali opravdu mimořádný výkon. Prvními dvěma díly mě otrávili tak, že kdyby do hlavní role neobsadili Nataschu Lyonne, kterou žeru hlavně pro její hlasový projev, asi bych další pokračování vzdal. To by ale byla škoda, protože s dalšími epizodami přišlo výrazné zlepšení scénáře, nuda se vytratila a já jsem se začal velmi dobře bavit. Nemůžu si pomoct, ale mám pocit, že si ze mě tvůrci celou dobu dělali srandu. ()
1. série - 55% - Jedna z nejlepších zápletek pro samostatnou epizodu nebo film, tedy časová smyčka, je v poslední době podezřele nadužívaná a Russian Doll dělá od samého začátku všechno, aby diváka natěšeného na časohrátky odradila. Ničím neosvěžený námět, nepříliš sympatická hlavní hrdinka, absurdně protivné vedlejší postavy a hromada prázdných řečí, které jen ředí už tak dost nevýrazné a stokrát viděné pokusy o vytěžení námětu. Nebýt sezóna tak krátká, zvažoval bych oproti všem svým zvyklostem seriál nechat plavat. Naštěstí se do děje včas přimíchá sympaťák Alan, Natasha Lyonne potvrdí dramatický i komediální um a poslední dva překvapivě napínavé díly mě zastihly nepřipraveného natolik, že jsem hlavním charakterům nepokrytě držel palce. I proto nechápu, že hvězdná parta scénáristek dobrovolně balancuje na hraně neúspěchu ve snaze přijít s další várkou (nebo dokonce várkami) epizod. 2. série - 20% - První sezóna vzala všechno zábavné z časových smyček, ta druhá bere všechno zábavné (a bohužel i veškerou zákonitost) z časového cestování. Nevěřil jsem, že se tu ledabyle vtipkuje o druhé světové, o mateřství, o drogách, hlavní hrdinka se tváří pořád stejně nad věcí (i když k tomu nemá sebemenší důvod a často se přetvařuje jen sama před sebou) a ještě se mě někdo pokouší přesvědčit o smysluplnosti všeho přeskakování. Alan je degradován na figurku, která se jen zmateně ptá na to, co se děje a ve většině případů je mu odpovědí "Já nevím." nebo "Děláš si srandu?". Zkrátka volba pokračování metodou pokus-omyl, která dokazuje, že některé minisérie těžit nikdy nepotřebovaly. ()
Příběh vypráví o cynické mladé ženě jménem Nadia, která z nějakého důvodu prožívá svoje narozeniny stále dokola. Pokaždé se jí podaří nějakým nešťastným způsobem zemřít a postupně se tak snaží přijít na to, co se jí stalo a jak se z tohoto kolotoče vůbec dostat. Během 8 epizod seriál pracuje hlavně s morbidním a černým humorem. Místama dokáže zaujmout i stylem jakým jsou provedena úmrtí a co se týče vyprávění příběhu, tak v tom vyloženě exceluje. Ani nachviličku jsem se nenudila. Klíčem jsou rozhodně postavy a jejich charaktery, dialogy, humor a pevná vize autorů. Ta se nakonec promění v dost dobrý žánrový zvrat, který překvapivě funguje na jedničku. Z černé komedie, která začíná vážné a depresivní téma vyprávět humorným stylem, se vyklube cesta do minulosti a trýznivého života hlavní protagonistky. Nechybějí ani mírně hororové nebo svým způsobem 'psycho' scény, na které se opravdu moc dobře kouká. Pochvalu si rozhodně zaslouží i herci, lepší herečku si v této roli ani nedovedu představit. Natasha Lyonne je jedna z mála hereček, které cynicky-sarkastické postavy dokáží zahrát velice realisticky a to má pak jeden pocit, že ani nehrají ale jsou pouze sami sebou. Jednoduše řečeno, jde o seriálový standard, který ne každého nadchne, ale zase nadruhou stranu vůbec nevyrušuje. Musím opravdu zatleskat tvůrcům, kteří i když zvolili téma 'cestování v čase' si zachovali velkou dávku originality a našlápnutého humoru. Russian Doll je ideálnim binge-watch materiálem plný zabavných scén a dialogů. Na chuti tomu přidává ještě ústrední skladba od Harryho Nilssona, která začne hrát pokaždé, když Nadia zemře a probudí se v koupelně. - "Fun is for suckers. Staring down the barrel of my own morality always beats fun." ()
Galerie (145)
Photo © Netflix
![Ruská panenka - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/166/379/166379609_9e405d.jpg)
Zajímavosti (4)
- Celý tým tvůrců od scenáristek po režii tvořily výhradně ženy. (zbyshek)
- Song, který hraje v koupelně po každé smrti Nadii (Natasha Lyonne), je „Gotta Get Up“ od Harryho Nilssona. (zbyshek)
- Celá druhá řada, tedy její první epizoda, začíná monumentálně znějící skladbou „Personal Jesus“ z roku 1989 od britské elektronické kapely Depeche Mode, kdy během úvodních titulků sledujeme cestu Nadii (Natasha Lyonne) podzemkou do nemocnice Lenox Hill. (Dangerous2)
Reklama