Režie:
Šundži IwaiScénář:
Šundži IwaiKamera:
Masaja SuzukiHudba:
Takeši KobajašiHrají:
Takako Macu, Rjúnosuke Kamiki, Suzu Hirose, Masaharu Fukujama, Hideaki Anno, Nana Mori, Miho Nakajama, Ecuši Tojokawa, Midori KiučiObsahy(1)
Mozaika dopisů, vzpomínek a myšlenek. Příběh začíná smrtí ženy (jejíž tvář v dospělém věku ve filmu neuvidíme). Ta své dceři nechala dopis, který se však ona dcera bojí otevřít. Zemřelá měla i sestru, která se po pohřbu vydává na sraz spolužáků, kde je omylem za svoji populárnější sestru považována a nemá to srdce říci jim pravdu. Při odchodu jí bývalý kamarád řekne: „Uvěříš, že tě stále miluji?“ (Jirka_Šč)
(více)Videa (8)
Recenze (6)
Za mě dobrý. Romantika, dopisy, kniha... Nana se Suzu vedle sebe a další pantheon hereckých hvězd k tomu, no občas to usínalo, ale nevadí. V nedělním odpoledni skvělý relax. ()
Krásný melancholicko-nostalgický nádech v tomto provedení se mi zamlouval, ohlédnutí za první láskou a za střední školou.. Poklona tvůrci za to, jakým způsobem celou tu skládanku dopisů uchopil, v dnešní době něco nevídaného.. Pocity a dojmy z filmu se někdy těžko vtěsnají do slov, nicméně v závěru jsem vnímala tu naději, dcera na startovní životní čáře, vše má před sebou.. Myšlenkově velice zajímavý snímek a herci/herečky báječní a sympatičtí.. ()
Pomalé až spomalené tempo. Pomalšie než keď sa pán Darcy nevedel rozhodnúť či je naozaj zaľúbený. Ale to je iné story. Je to skôr o oživovaní starých spomienok, ktoré majú priniesť isté emócie, ale to japonské hranie je také suché, že Európanovi tie isté emócie neprinesie. Ale nevadí, stále je to isté osvieženie pozerať filmy z inej kultúry, ktorá stále prináša niečo nové na rozdiel od Hollywoodu uviaznutom v politickej hyperkorektnosti, prerábkach a preberaní cudzích námetov. ()
Shunji Iwai tvoří zvláštní filmy. Jeho Love Letter jsem moc nechápal, ale na konci mě dostal, Swallowtail & Butterfly pro mě zůstal neuchopený dodnes, April Story se mi líbilo moc a Hana and Alice ještě víc. Last Letter pro mě byl v úvodu prodloužením April Story už jen proto, protože v něm hraje stejná herečka, nicméně finálně se překlopil spíš ke komplikovanějšímu Love Letter. On totiž tento příběh nemá fyzickou ústřední postavu. Herecké obsazení je špičkové, prim zde však hraje duše člověka. Těžko říci, jestli nějaká konkrétní duše - spíš se díváme na mozaiku vyprávěnou různými postavami prostřednictvím dopisů, vzpomínek a myšlenek. Nedokážu říci, jestli se Shunji Iwai vypracovává nebo zůstává stále stejný, nicméně jednou za čas je jeho film super. Velmi japonské a s nábojem touhy. ■ Trailer: https://youtu.be/EvkzNshmjCA ()
Konečne som sa dostal aj k Japonskej verzií. Len Iwai dokáže spraviť rovnaký príbeh, s rovnakými emóciami a pocitmi, s rovnakou premisou a čarokrásnosťou inak. Obidva filmy aj napriek tomu, že sú rovnaké, disponujú inou mierou detailov a iným tempom v ktorom sa postupne odkrýva premyslená emocionálna štruktúra diela. Iwai je experimentátor, ale zároveň je osobitým tvorcom, ktorý sa nebojí ísť do citlivých tém a trošku diváka emocionálne vyžmýkať, bez toho, aby sa do jeho príbehu dostal pátos alebo akýkoľvek iný neduh tak typický pre podobný žáner filmov. Na takéto sychravé počasie je film ako taký balzam na dušu. Krásna reminiscencia na mladosť. Obidva filmy hodnotím plným počtom. A odporúčam. Vo mne zarezonovali veľmi. ()
Reklama