Režie:
Makoto ŠinkaiScénář:
Makoto ŠinkaiKamera:
Rjósuke CudaHudba:
RadwimpsHrají:
Nana Mori, Šun Oguri, Cubasa Honda, Sei Hiraizumi, Júki Kadži, Čieko Baišó, Sakura Kirjú, Kótaro Daigo, Taito Ban, Iori Saeki, Takaaki Torašima, Takahiro Sumi (více)Obsahy(1)
Středoškolák Hodaka se rozhodne k radikálnímu kroku a uteče ze svého rodného, izolovaného ostrova do Tokia. Zanedlouho zjišťuje, že život v Tokiu není žádný med a čím dál více uzavřený Hodaka se dostává do tíživé finanční situace, protože si nemůže najít práci. Nekonečné deštivé dny jako kdyby symbolizovaly Hodakovo trápení. V nouzi přijímá práci editora v podezřelém okultním plátku, ale jeho dny doslova rozjasní až setkání s neobyčejnou dívkou Hinou. Hina totiž má schopnost zastavit déšť a rozehnat oblaka... (Scalpelexis)
(více)Recenze (67)
Chčije a chčije. A potom chvíľku nechčije. A potom opäť chčije A potom chvíľku sneží (jediná naozaj majstrovsky magická scéna filmu). Šinkai si evidentne povedal, že je génius a vypľul zo seba megaambiciózne WTF, pri ktorom som sa striedavo nudil alebo chytal za hlavu. Tvári sa to ohromne dôležito a pri tom to nefunguje na tej najzákladnejšej úrovni. Postavy otravné, hudba príšerná, tempo rozbité a stvorený svet nedôveryhodný. Jediné čo stojí za pochvalu je občas krásny vizuál. ktorého bolo pre podobnú zlátaninu škoda. 4/10 P.S. Záhrada slov sa mi dosť páčila a z Your name som bol nadšený, takže to nie tým, že by mi Šinkaiov štýl a poetika nesedeli. ()
Jako vždy chválím animaci, je fakt nádherná. Zajímavý byl také nápad vložených písní, znělo to jako opening/ending pro začátek/konec životních etap hlavního hrdiny. Postavy a jejich charaktery byly ok. Potud dobré, fajn, nepodprůměrné. Ale pak scénář. Bože můj, ten scénář! Pane Šinkaii, najděte si někoho na psaná scénářů a oddejte se animaci a režii, protože ty scénáře vám prostě moc nejdou. Možná je kniha lepší, ucelenější, dává větší smysl, ale tohle bylo fakt špatné. Divně rozhárané, dlouho člověk vlastně tápá, o čem to konkrétně je a když se to tak nějak jakž takž ukáže, tak se do toho zamotá další motiv. Kdyby to byly dva různé film, bylo by to lepší. A pak ten konec! Bože, ten konec! Už dlouho jsem neviděla nic stupidnějšího. SPOILER Tři roky neustálých dešťů? a všichni jsou s tím v pohodě, hlavně věci, byty, co nepodléhají plísni, korozi, propadu, celosvětový potápějící se řád? Po třech letech dešťů by to určitě bylo takhle sluníčkové. Jupí. KONEC SPOILERU A bohužel mě to koukání zase tolik nebavilo. Vlastně jsem se docela těšila, až to skončí. ()
Metafora lásky. Dobrodružná, romantická, sociálna, kriminálna, environmentálna. Svet je a vždy bol bláznivo-chaotickým miestom. Napriek intenzívnym normovacím a normalizačným snahám. Verím, že takým aj zostane. Imaginácia nezomrela. Tlieskam. ()
Většina filmů od tohohle tvůrce je pro mě za jasných pět hvězd, zde o jednu méně. Proč? Tentokrát mi jen lehce zvlhly mé lachtaní bulvy. A to je málo. No dobře, první polovina byla nějaká slabší a chvíli mi trvalo, než jsem se dostal do opravdového diváckého tempa a chvílemi sem se víc, než na děj soustředil na to, zda jsou tam vlaky (jsou), hezká animace (je) a melancholická atmosféra (taky přítomna). Postupem času sem se do děje a postav ponořoval, přenesl jsem se přes jejich šablonovitost a prostě si užil další skvělý film, který je sice ve své podstatě hrozně podobný předchozím, ale vlastně mi to nijak zvlášť nevadí, pořád je to jednou za pár let moc fajn melancholická romanťárna. ()
Navzdory původnímu záměru nezačnu svůj komentář srovnáním s minulými díly Šinkaie (a zvláště tím posledním), nýbrž začnu tím, čím je tento film oproti jeho předchozím počinům jedinečný. Nuže: čím film rozhodně vyniká, je výborné vyobrazení snah o předčasné dospívání a konfliktu naivních hlavních hrdinů s realitou, kdy zjišťují, že skutečně dospělým se nějaký patnáctiletý floutek zkrátka nestane ze dne na den – nejednou jsem si při sledování vzpomněl na čtení Kafky na pobřeží, kde se Murakamimu podobnou problematiku podařilo rovněž skvěle zpracovat. Další zářez si Šinkai zaslouží za jedno z nejpreciznějších zpracování japonských reálií, jaké jsem kdy v anime viděl – západní divák to možná tolik neocení, ale nešlo si nevšimnout, jak se i japonští diváci v sále pochichtávali nad tím, s jakou nečekanou pečlivostí a smyslem pro nejmenší detail Šinkai vyobrazuje život v důvěrně známém Tokiu ve snaze zachytit co nejvěrněji realitu, stejně jako je pozoruhodné, u kolika známých firem a jejich výrobků si vyjednal užití ve filmu bez zkomoleného názvu. A komu snad nelahodila příběhová mnohoznačnost, zamotanost a osudovost v Kimi no na wa., ten by měl zvážit zhlédnutí, protože Tenki no ko nabízí o poznání čitelnější, snad by se dalo říci civilnější příběh, který je přístupnější širšímu publiku než jeho předchůdce (a teď to nemyslím jako kritiku). Naopak Šinkaiovy trademarky, které byly přítomny v předchozích filmech – Tokio, vlaky, melancholie, klavírní hudba, západy slunce, déšť –, jsou samozřejmě přítomny i zde a opět v koňské dávce, přičemž počasí zde hraje dokonce hlavní roli. A jak tedy vychází ze srovnání s Kimi no na wa.? Styčných bodů se nachází mnoho (hlavní hrdina z předchozího filmu se tam dokonce i na chvíli objeví!), takže se srovnání vyhnout zkrátka nejde, ale Tenki no ko z tohoto srovnání kupodivu nevychází vůbec špatně. Jedná se o řemeslně velmi dobře zpracované dílo, které sice už neobsahuje ten „wow efekt“ jako jeho předchůdce, a byť věřím, že se do jisté míry mohlo jednat o záměr, tak mi ve filmu také chybělo pečlivější představení rodinného zázemí postav, zvláště pak u Hodaky, a nějaká silnější katarze v závěru – Šinkai bohužel vyložil trumfy asi o 10 minut dopředu a samotný závěr tak už neměl čím překvapit a zasáhnout diváka. Sečteno podtrženo – film, který stojí na svých vlastních nohách a stojí za to jej vidět, jen má tu smůlu, že navazuje na velmi úspěšného předchůdce a jsou u něj očekávání nastavena proklatě vysoko. Prosté 4*. (Viděno v Shinjuku Piccadilly, Tokio, 8/2019.) ()
Celkem dost originální příběh. Ta romantika se dá přežít. ()
Romantický příběh o šestnáctiletém klukovi, který se v Tokiu po útěku z domova zamiluje do podobně staré osiřelé dívky, která umí na přání zastavit déšť a přivolat Slunce – ale pokaždé za to draze platí. Upřímně je to hrozně krásný film o síle lásky, touze po svobodě a o namáhavém protloukání se životem ve velkoměstě, které postupně mizí pod nánosy vody. Lze ho číst i v rovině metaforického komentáře k extrémním výkyvům počasí, jichž v poslední době přibývá. Jeho jedinou nevýhodou je, že opravdu hodně připomíná předchozí režisérovy filmy a zejména pak snímek Your Name, který byl navíc příběhově košatější, tajemnější a emocionálnější. Místy to skoro vypadá, jako by Makoto Šinkai chtěl svůj úspěch po předešlém hitu zopakovat, a tak použil znovu stejnou formuli (zamilovaná mladá dvojice, kterou spojí magická fantasy schopnost) a opět ji opentlil svými oblíbenými motivy (rušná metropole, déšť, vlaky, soundtrack, hrozící katastrofa, riziko osudové ztráty milované osoby) s předpokladem, že to bude fungovat stejně, a ono to samozřejmě funguje, akorát že výsledek je tentokrát o něco průhlednější, přímočařejší a dramatičnost musí dohánět uměle, nejčastěji přes různé honičky s policisty. Finále mohlo být klidně podstatně delší a překvapivější. I tak ale Šinkai znovu potvrzuje svou pozici mistra v práci s detaily a s poetickými obrazy, s dialogy, věrným zachycením prostředí i s vyprávěním, které umí čapnout za srdce na těch správných místech. ()
3 roky dozadu ma Makoto Šinkai ohromil svojim filmom "Your Name". Vzal si tému, ktorú sme poznali a zaobalil ju v niečom úplne unikátnom. A vďaka tomu absolútne zažiaril a patril v mojich očiach medzi absolútne highlighty japonského filmového anime. Už len z toho titulu bolo "Weathering With You" jedným z mojich najočakávanejších filmov na rok 2020 (Viem, že vyšiel už roku 2019, no dôležité pre mňa je, kedy si ho môžem pozrieť ja.) a dnes som konečne film mohol vidieť. A po dopozeraní som mal pocit, že išlo o skutočne vynikajúci filmový počin, no nemyslím si, že by ma upútal rovnako ako jeho predchodca. Sú tu určité elementy, ktoré mi úplne nepasovali, no k tomu sa dostaneme. V prvom rade si povedzme plusy filmu. A najvýraznejšie tu pre mňa vychádzajú animácie. Úprimne. Pozrite sa na ten film. Je tu obrovský cit pre detail. Tokyo vyzerá nádherne a pôsobí realisticky. Keď Hodako dostane v McDonalde svoj Big-Mac, tak som vnútorne mal pocit, že vyzerá úplne ako z reklamy. Nádherný, farebný a plný života. Scénky s počasím sú vždy perfektne zvládnuté. Vizuálne je na čo sa pozerať a efekty sú krásne. Takže v tomto smere film vysoko oceňujem. Vedľajšie postavy sú podľa mňa tiež veľmi dobré. Hodakov šéf Keisuke je mi sympatický a rovnako aj jeho asistentka Natsumi. Hinin mladší brat Nagi mal dobré momentky. Takže v tomto smere som spokojný. Hlavní hrdinovia sú okey, no nevedel som si k nim asi vybudovať také veľké puto, ako by film chcel, aby sme si vybudovali. Neviem. Mám pocit, že o Hodakovi sme toho moc nevedeli a nerozumel som dokopy jeho dôvodom, prečo sa nechcel vrátiť domov. Ušiel do Tokya, no dokopy nič viac o jeho histórii nevieme. Nepoznáme jeho vzťahy s rodinou, jeho dôvody ani nič. Hina je na tom o niečo lepšie. Dozvieme sa trošku niečo z jej minulosti a páči sa mi jej optimizmus, no jej rola vo filme je dokopy len tá, že slúži ako láska pre Hodaka. Každopádne jej schopnosti sú super a keď bude scénka na hotelovej izbe, tie animácie s tým súvisiace rovnako. Na druhú stranu ale mohli byť hlavní hrdinovia zaujímavejší. Film však pre mňa najviac zlyháva v jednom dôležitom elemente a tým je tá story ohľadom polície. Nemám pocit, že to veľa pridáva, zdržuje to film a kladie nám to zbytočné prekážky. Toto nebolo pre film potrebné. Mňa osobne to nebavilo. Asi som dal svoje očakávania vysoko na tento film, alebo mi ranný film "I Want To Eat Your Pancreas" ponúkol niečo viac. Každopádne napriek tomu, že ide o silný film a môžem odporúčať na zhliadnutie, nie som vnútorne tak nadšený, ako som si myslel, že budem. Hodnotenie: B+ ()
Pěkně nakreslený, leč příběh na mě až moc fantasmagorie a debilita. ()
Nevím. Nádherný Makoto, příběh zajímavý, jen se zdráhám dát maximum. Potřebuju vidět podruhé. ()
Jak jsem osobně nebyl unešen z předchozího veleúspěšného Shinkaiový díla, přistupoval jsem i díky okolním reakcím k Tenki no ko rezervovaně a nejspíš si kvůli tomu snímek užil víc než bych očekával. V čem mě anime oproti jiným stylům dokáže uhranout s nepoznanou intenzitou jsou ony krásné, rozkmitané obrázky s dechberoucím detailem a harmonií. Shinkaie bych překřtil na nejlepšího anime dokumentaristu, protože jeho světy jsou dychtivě podmanivý, úchylně perfektní, scénériemi opojený a k spokojenosti nás všech s tím nechce ani na chvíli přestat! Není scéna, kde by se kamera aspoň na chvíli nestočila ke kapkám na parapetu anebo neudělala z mraků okoukanou modelku. Celý film je od začátku až do konce zkrápěný vodou ve všech různých skupenství, až jsem zapomínal, co se vlastně na plátně odehrává. A možná pro Shinkaie dobře, protože ač je to velice schopný režisér, tak naopak je neskutečně tvrdohlavý scénárista. Příběh měl solidní tížívý začátek a klapal, dokud jsme se nesetkali s hlavním prvkem Shinkaiového klasického magického realizmu: Vztah hlavní dvojice opletený dávkou nadpřirozena. Ona "šťastná" část nekypěla hlubší substancí a nedokázala si mě dostatečně koupit. Rozdávání úsměvů a sluníčka je málo, vedlejší linky jiných postav nemají silná opodstatnění a návaznost na tu hlavní, jak bych si přál, a když pak má dojít k vyřešení onoho tak nezdravě moc nastiněného závěru a rozuzlení, má to tah motoru pracujícího na polovině otáček. Líbil se mi nápad užití Hininy schopnosti, ale toto pozitivum víc než přebíjely až moc opakované narážky na věk, které mi v konečném důsledku přišly jako větší překážka než mrzké počasí. Nejsme snad v nadpřirozených úrovních, tak proč, proč? Závěr byla slušná šmodrchanice prapodivných rozhodnutí hned několika postav, tak jsem poté ocenil dojezd v podobě návratu do kouzelných výjevů k uklidnění duše. Jen kvůli tomuhle bych doporučil Shinkaiovi ať nechá scénář někomu jinýmu, protože to je pro mě poslední (za to obrovský) schod k samotnému vrcholu. Uf. A já se jdu poplácat, že jsem to zvládl okomentovat aniž bych srovnával velmi podobný Kimi no na wa. Slabší 4*. Tokyo is scary ()
Tešil som sa na film... veľmi.Nič nepovažujem za krajšie v animovanom filme ako je dážď. A tu je ho na rozdávanie. Atmosféra v Šinkaiových filmov značne prevyšuje len hranice animácie. Do toho sveta by som sa tak rád dostal. Dal si kávu v nejakej reštaurácií pri ceste a počúval bubnovanie dažďa o parapetu. Rovnako ako Your name. je Weathering with You bezchybný. Využíva všetky prvky z tvorcových predchádzajúcich filmov a mieša tu romancu, fantasy a zároveň ľudský príbeh s množstvom mikropresahov. Radwimps spravili ďalší super soundtrack, hoci ten z predchádzajúceho filmu sa ma dotkol o trošičku viac. Inak tempo, samotný príbeh a aj to kde to celé smeruje považujem za funkčné, vyspelé, vtipné a dojímavé. Celá škála emócií, ktorú by podľa môjho názoru mal mať v súčasnosti každý druhý film. Tým, že tomu tak nie je, sú takéto kúsky skutočným klenotom, na ktoré by sa dalo pozerať donekonečna. Pre mňa jedno z mála milých prekvapení, kde si tvorca udržal svoju úroveň, prekvapil, potešil a zaujal. "Svet bol vždy bláznivým miestom". A mám pocit, že v celej tej katastrofickej zmene je predsa len niečo skurvene poetické. ()
Parádna vizuálna stránka, (nádherná kamera, animácia a farby) príjemná hudba, veľký dôraz na počasie a prírodu - charakteristický trademark pre tvobru Makota Shinkaia. Tentokrát tu však chýba nejaký väčší emocionálnejší moment, ktorých majú autorove staršie diela omnoho viac. Ako to je už u jeho filmoch zvykom, ani tentokrát sa nedá očakávať nejaký rozvinutejší príbeh alebo postavy, ktoré nie sú príliš ploché - to ostáva znovu v pozadí a najväčším lákadlom je teda znovu perfektná animácia, ktorá mi však pre plnohodnotný zážitok u celovečerného filmu nestačí. Your Name v tomto smere zrejme ostane neprekonaný, ale stále sa jedná o fajnový film. ()
Týmto sa so Šinkaiom definitívne lúčim - pritom to bola taká prekrásna téma, podnetný svet a neošúchaná metafora. Jeho filmy ma, bohužiaľ, vždy silne iritovali svojim prehnaným pátosom a sentimentalitou. Dôvodom tu však môže byť aj japonská predstava o erose. Tu zobrazená láska mi prišla na jednej strane zvláštne netelesná, neživelná (aj napriek všadeprítomným živlom) a na strane druhej až príliš egoistická a prepiata. Tu si možno do Japonska projektujem vlastné predstavy, neviem, ale zdá sa mi, že Japonci si na našu západnú formu lásky stále "nezvykli" (však prečo by mali) a výsledkom je takýto prapodivný hybrid, ktorý je v jednom smere úplne prestrelený a v druhom mu niečo dôležité chýba. Spomenul som si tu niekoľkokrát na neznesiteľné túženie a kozmos trhajúcu vášeň iných pubertiakov - Rómea a Júlie - a z tohto porovnania odchádza tento japonský obraz niekam preč - mimo mňa. Japonci sú mi asi bližší v iných polohách - v polohách jemných distingvovaných náznakov, odstupu a akejsi zvláštnej opatrnosti. Poézia lásky a mystika tu navyše zostali len deklamované a "natvrdo" zobrazené, čo je podľa mňa dôsledok Šinkaiovej hyper-realistickej kresby a neschopnosti dôslednejšie rozprávať štýlom. Stvárnenie a ani samotný svet nedával tušiť niečo skrývajúce sa "za...", prostredie tu nezačalo získavať vlastnú tvár, ktorá by mu dodávala až ľudské, či božské rozmery (ako u Naomi Kawase), ani nezískavalo nádych nejakej nálady (ako napr. v básňach tanka) a ani sa tu z úzadia pamäte neozývali hlasy šamaniek, nevstupovalo sem niečo archetypálne. Všetko tu vyvstávalo v tej najdeklamatívnejšej rovine. A s tým súvisí aj výsledné hodnotenie - v niektorých momentoch veľmi netradičná, v iných až príliš cudzia a v ďalších zas až príliš konvenčná, doslovná a banálna žánrovka. ()
Další filmeček od Makoto Shinkaie, jak jinak než s brutálně povedenou animací s důrazem na detaily. Příběhově už možná ne tak pochopitelné, řadí se to spíše mezi jeho slabší filmy. Do příběhu opět krásně zakomponované pověry z Japonska. Konec trochu otřepanější, jak už to tak u většiny anime filmečků bývá. ()
Další dávka emočního nášupu v kombinaci s neskutečně krásnou animací. Tady mi to dějově přišlo sice takové přímější v rámci celé metafory v příběhu a rozebrání ostatních témat. A zároveň méně naivnější ve zpracování tématu dospívání. Ale to není důvod, aby se mi to proto líbilo míň. Bylo to moc dobrý. Nevím, zda je to tím, že filmy Šinkaie dokoukávám zpětně a ne v pořadí vzniku. Ale i tak se mi to stále neokoukalo. (Už mi od něj chybí jenom jeden kousek.) Ani nemám potřebu porovnávat. Za mě byl každý jeho film úplně jiný. Se společnými tvůrčími prvky, jako to má každý autor, ale pokaždé je úplně jiný :) To je hroch? Ne, žába! Kreslíš..hezky! :D ()
Viděno v japonštině bez titulků, takže zatím bez definitivního verdiktu, ale Šinkai tentokrát rozhodně neriskuje a servíruje vizuálně dechberoucí, pevně vedenou variaci na svůj dosavadní opus magnum Your Name. Na rozdíl od předchůdce tomu drobně schází silnější ústřední konflikt, ale Šinkai ví, za jaké nitky zatahat, aby ve finále udeřil stejně silně jako minule. Nejvíc ale boduje nečekaně depresivním úvodem, jako vystřiženým z jiného filmu, na hony vzdálenému jinak dojímavé, ovšem ne naivní fantasy romanci s parádním podkresem od Radwimps. (Toho Shinjuku, 24. 7., zatím za 4*) ()
Od Šinkaie jsem dosud znala jenom jeden film, ale zato suverénně nejúspěšnější a nejoblíbenější u diváků (ano, jedná se o "Your Name"). V tomto případě sice režisér používá stejné nástroje - příběh dvou mladých lidí ze současného Japonska doplněný o nadpřirozené prvky + atmosférická hudba - ale tentokrát si hlavní hrdinové moje srdce nezískali a nebýt působivé animace (nejen obloha, ale také Big Mac byl jako "živý"), rychle na tuto projekci zapomenu... ()
Krásné dílo, Shinkai se opět vytáhl a tenhle kousek bych zařadil jen o malinkatý stupínek níže než Kimi no na wa, i několik dní po dokoukání mi stále ležel v hlavě. Příběh zde sice nepatří k těm nejsložitějším, nicméně způsob jeho vyprávění to nijak nesnižuje a to je zdařilé více než dost, v humorné rovině až výtečně. Moc se mi líbila někdy až temná část veškerého dění, nicméně poetika ani romantika zde nemají o nic menší úlohu a přestože Tokio dokáže ukázat i svou nevlídnou tvář, nakonec vítězí ta lepší půlka lidského myšlení a chování. Ostatně i náznaky přístupu člověka k přírodě jsou tu vyznačeny dosti zřetelně a vedou k zamyšlení. Radwimps zde předvádějí opět zatraceně působivý hudební doprovod jež vám postupně vleze pod kůži. Pokud jde o animaci jako takovou, tak jak už jsme všichni zvyklí, z té nádhery až přechází zrak. A jelikož jsem odolal pokušení různých kinoripů, tak ve 4K s HDR to čekání vážně stálo za to a nelze to popsat jinak než „pastva pro oči“, obsahově pak pro duši. ()
Je to také krásne, až nemám slov...❤ ()
Reklama