Tvůrci:
Rod SerlingHrají:
Rod Serling (vypravěč), Robert McCord, Jay Overholts, James Turley, Vaughn Taylor, David Armstrong, Jack Klugman, Burgess Meredith, John Anderson (více)Série(5) / Epizody(156)
Obsahy(1)
Zóna soumraku je místo, které existuje v každém okamžiku, prostoru nebo mysli, ale vždy, když to nejméně očekáváte. Když se ocitnete v této oblasti neomezených možností, buďte opatrní, co říkáte nebo děláte. Správná rozhodnutí vám mohou pomoci najít cestu zpět, někdy s větším štěstím a bohatstvím. Špatná rozhodnutí často vedou k šílenství a smrti nebo věčnosti uvězněné v této dimenzi. Obyčejní lidé se ocitají v mimořádně ohromujících situacích, které se každý snaží pozoruhodným způsobem vyřešit. (Shr1nK)
(více)Recenze (29)
V některých případech zastaralé a obehrané už v době vzniku a ve své tendenci udílet moralistická kázání otravně pompézní, což by snad tolik nevadilo, kdyby ty udílené morální lekce nebyly po uplynulých desetiletích tak nějak dědoučkovsky samozřejmé a ve své překonané progresivnosti nesnesitelně samolibé. Nutno sledovat zhruba stejně naléhavě jako číst manifesty o zlu nevolnictví. Jako fajn, pokud se člověk chce chlubit, že to viděl, ale ta opravdu podnětná povídková tvorba se dneska odehrává jaxi někde jinde, žáno. ()
Viděl jsem náhodný výběr ze všech pěti sérií (ze čtvrté hodinové tedy jen jeden) a i když by průměr hodnocení jednotlivých dílů do plného nešel, obecně jsem ze seriálu, jeho záběru a atmosféry dost nadšený. Miluju černobílý formát a hodně se mi líbilo uchopení celého projektu, včetně vstupování jeho tvůrce do příběhů. Zamýšlený mix sci-fi, horroru, fantasy a mrazivého podivna se prostě povedl. A jako příjemný bonus několik známých herců v hodně mladém provedení. ()
[Pokud se nechcete unavovat čtením tohoto komentáře, přečtěte si raději ten od uživatele Corpsegrinder. Nic výstižnějšího tu zatím nikdo jiný nenapsal.] ///// Máte rádi povídkové seriály jako Black Mirror, Příběhy ze záhrobí, Krajní meze, Věřte nevěřte nebo Divadlo Raye Bradburyho? Tak právě tohle je ten úplně první a zřejmě nejkultovnější seriál tohoto typu, jenž všechny výše zmíněné inspiroval. Před ním tu byl ještě Alfred Hitchcock uvádí, ale ten se zaměřoval hlavně na thriller a detektivku. Nadpřirozena v něm bylo pomálu a sci-fi úplně absentovalo. Proto musel přijít Rod Serling, válečný hrdina, který se rozhodl bojovat dál. A to v televizi. Podařilo se mu tam prosadit do té doby nemyslitelné: Seriál, zaměřený na dospělé publikum, kde bude hrát prim science fiction, horror a mysteriózno. A tak v roce 1959 vznikl vůbec první, čistě fantastický seriál pro dospělé v historii televize. Scénáře psal zpočátku výhradně Rod Serling, ale brzy mu bylo jasné, že sám to neutáhne. Proto přibral do party mladé nadějné spisovatele fantastiky z okruhu Raye Bradburyho - Richarda Mathesona, Charlese Beaumonta a George Claytona Johnsona (abych jmenoval alespoň tři nejdůležitější). Projekt byl od začátku vnímán jako velmi riskantní. Jen málokdo věřil, že sofistikovaný fantastický seriál, do něhož tvůrci od začátku vkládali různé závažné myšlenky, může zaujmout širší obecenstvo. Jenže... ono to fungovalo. Diváci (The) TWILIGHT ZONE milovali. A kritici jakbysmet. Seriál získával jednu význačnou cenu za druhou a pojem "zóna soumraku" záhy zlidověl. Zbytek je historie. - - - Rod Serling, jakožto vypravěč, producent, hlavní scénárista a tvůrce TZ, má na kontě autorství zhruba 75% všech příběhů. Mnohé z nich dokážou omráčit překvapivou pointou, fascinovat skvostným dějem nebo potěšit esteticky vybroušenou vizuální stránkou. V těch nejlepších dílech si pak všechny tyto klady obvykle podávají ruce navzájem. - - - Na druhou stranu, každá řada má na skladě epizody, které za vidění určitě nestojí. A občas se jich za sebou sejde hned několik. Takže pokud uděláte tu chybu, že se rozhodnete TZ sledovat poctivě díl za dílem, je docela možné, že seriál vzdáte ještě před koncem první řady. Ta má 36 epizod. Spousta z nich je vynikajících, ale najde se tu i nemálo takových, jejichž kvalita je... řekněme to diplomaticky, značně diskutabilní. A to se v dalších řadách nezmění. Plně to však vyvažuje fakt, že mnohé z těch skutečně dobrých dílů jsou kvalitativně někde na hranici geniality. Ano, i z dnešního pohledu. Nic lepšího než tyto epizody už totiž v rámci televizní tvorby nikdy nevzniklo. - - - Jednou z mála slabin seriálu je jeho čtvrtá řada. Tvůrci v ní byli totiž nuceni zdvojnásobit délku epizod z obvyklé půlhodiny na hodinu, což nebyl zrovna nejšťastnější tah. Příběhy ztratily drajv a děj se rozředil. I ty nejlepší nápady, které by při tradiční délce zazářily, pohřbilo natahování. Pátá série se naštěstí vrací k tradičnímu formátu. Ke konci je však už znát určitá vyčerpanost tvůrců i jejich nápadů. Přesto TWILIGHT ZONE zůstává jako celek fenomenálním dílem, které svými nejlepšími momenty dokáže spolehlivě sejmout moderního diváka i šedesát let po svém vzniku. - - - ÚPLNĚ NEJLEPŠÍ EPIZODY (chronologicky): The Hitch-Hiker (S01E16), A Stop at Willoughby (S01E30), Eye of the Beholder (S02E06), Nick of Time (S02E07), The Silence (S02E25), The Obsolete Man (S02E29), Five Characters in Search of an Exit (S03E14) a Kick the Can (S03E21) - - - NUTNO TAKÉ VIDĚT: The Lonely (S01E07), Time Enough at Last (S01E08), What You Need (S01E12), Third from the Sun (S01E14), Elegy (S01E20), Mirror Image (S01E21), The Monsters Are Due on Maple Street (S01E22), A World of Difference (S01E23), The After Hours (S01E34), Twenty Two (S02E17), A Hundred Yards Over the Rim (S02E23), Shadow Play (S02E26), Will the Real Martian Please Stand Up? (S02E28), The Passersby (S03E04), It's a Good Life (S03E08), The Midnight Sun (S03E10), To Serve Man (S03E24), Valley of the Shadow (S04E03), He's Alive (S04E04), Miniature (S04E08), A Kind of a Stopwatch (S05E04), Living Doll (S05E06), The Old Man in the Cave (S05E07), Number 12 Looks Just Like You (S05E17), Stopover in a Quiet Town (S05E30) - - - NĚKOLIK PROSLULÝCH HLÁŠEK NAKONEC: "My name is Talky Tina and I'm going to kill you." +++ "That's not fair!" +++ "Push, push, push, Williams." +++ "Room for one more, honey." +++ "You think about that now." +++ "Where is everybody?" +++ "It's a cookbook!!" () (méně) (více)
Twilight Zone nejsou jen černé historky, je to něco jako americká verze Erbenovy Kytice. Lidé jsou opakovaně nepřiměřeně trestáni za zprotivení proti osudu, za aroganci, snahu získat něco víc, odmítnout určený směr. Místo série křesťanských hodnot tu dominuje víra v americký sen a sebedefinici ve jménu jeho naplnění. Přitom ale ne ve smyslu aktivní propagandy těchto hodnot, Serling byl naopak vnímaný jako progreaivní tvůrce a opak konzervativce. Jde spíš o vžitou víru v pracovitost a přiměřenou odměnu, kterou si možná při psaní scénáře ani neuvědomoval. Nakonec, při méně politickém čtení, jde většinu zápletek vnímat jednoduše jako vrozený strach z nekontrolovaného individualuzmu - ne ve smyslu "individualizmus je zlý", ale "nebezpečný a nejistý", což je nakonec vnitřní strach mnoha lidí - možná tím spíš těch, kteří v individualizmus věří. V nějaké z epizod Twilight Zone se hrdinové dočkají trestu za přílišnou aktivitu i pasivitu, zvědavost i apatii, hlasitost i tichost, introverzi i extroverzi - prakticky za vše, čímž může být člověk definován, se v Twilight Zone dočká trestu, což by mohlo být vnímáno jako vrcholně cynické, ale právě proto volím ono připodobnění k Erbenovi, který nakonec taky končí u toho, že je člověk potrestaný prakticky za vše, čím nějak nabývá na jedinečnosti. Je taky vtipné, kolik historek je založeno na pointě, jak špatně se člověk má, když se mu splní všechna přání - v jedné je to doslova peklo, čili opak trestu je ještě větší trest. Rozhoduju se pak nečíst to jako pamflet vybízející k tomu "nečinit volby" ani potřít kritiku reálného kapitalismu (několik kusých epizod, především A Stop at Willoughby, nabízí možná nevědomky dokonce tvrdou kritiku kapitalismu), ale naopak sebereflektivní pochopení, že jakákoliv volba má své následky a měli bychom se naučit s tím počítat a přijmout to. Škoda, že se to vše manifestuje pořád v rámci amerického nukleárního systému, určitou bariéru Serling nedokázal překročit a jeho bajky vždy zůstávají uvnitř, neumí se na věc podívat opravdu zvenčí a neumí nabídnout pohled na svět, který přesahuje mantru USA. Samozřejmě je při podobných čteních taky třeba brát v potaz, že jde o víc než půlstoletí starý seriál - jsme dnes celkem jinde. Jako určitá časová kapsle je to ale fascinující. Některé epizody jsou samozřejmě trochu naivní, jiné absurdní, ale některé si v sobě zároveň zachovávají kus univerzálního tápání. Je to nepochybně fenomén a jeden z nejvlivnějších televizních produktů - určitě stojí za pozornost. Žádná další z podobných antalogií, co znám, od Věřte nevěřte po Black Mirror, každopádně nedokázala zdaleka totéž. ()
Galerie (13)
Photo © Columbia Broadcasting System (CBS)
![The Twilight Zone - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/158/142/158142581_610383.jpg)
Zajímavosti (32)
- V rebríčku TV Guide 25 najkultovejších relácii patrí Twiight zone 9. miesto. (shimik77)
- Kapela Rush nahrála na své album „2112“ skladbu s názvem „Twillight Zone“, jelikož členové kapely chtěli touto cestou vzdát seriálu hold. (Lajty)
- CBS chcela ako rozprávača Orsona Wellesa, ale ten žiadal príliš veľký honorár. (shimik77)
Po šesti zhlédnutých epizodách tohoto byť televizního, filmově velmi kvalitního a působivého seriálu (některé epizody jsou vizuálně skvostné) lze konstatovat násl. (řazeno od nejbanálnějšího k nejdůležitějšímu): 1) Zdá se, že jestli vám vstupy vypravěče (jímž není nikdo menší než autor Serling) budou (stejně jako původně reklamnní předěly v půlce každé epizody) vadit, rušit vás a jeho řeči vám oslabovat a rozmělňovat filmovou "řeč" epizody (jako mně), nebo je naopak budete kvitovat, těšit se na ně a vnímat je jako prvek, který prožitek epizody podstatně posiluje (jako tvůrce titulků Mr.Apache), záleží na tom, jaká máte obecná divácká očekávání a zda jste žánrově poučeným fanouškem (jako Mr.Apache), nebo jen náhodným mimožánrovým divákem (jako já). Avšak i já musím uznat, že v některých epizodách oceníme vypravěčův vstup alespoň zpětně, kdy nám po jejím skončení teprve dojde, co vlastně naznačoval. A třeba ve Where is everybody je vypravěčský úvod velmi obecný, krátký a patřičný. 2) V pointě poloviny epizod (tj. tří ze šesti) je velmi silně obsažena americká vlastenecká ideologie (budoucí lety na měsíc hrdinných budoucích kosmonautů, prostý heroismus prvních kolonistů západních teritorií, "neamerický" totalitní stát), přičemž příslušné téma není v pointě jen nějak "implicite přítomno", nýbrž je velmi výslovně a s patřičnou uvědomělostí explikováno. 3) Nejenže takové pointy, ačkoli jsou vždy kvalitativně nižší než celý zbytek epizody, její celkové vyznění nenarušují, jsouce od zbytku více méně volně oddělitelny, nýbrž i v epizodách, jejichž pointy jsou těchto věcí prosty, tvoří pointy jakousi přidanou hodnotu, nový rozměr či zcela určitý a dosud netušený náhled na to, co se v příběho vlastně dělo, nicméně vyprávění samotné je zcela plnohodnotné i bez pointy, která mívá funkci výkladu předložené záhady (obě stránky - vyprávění na jedné, pointa na druhé straně, velmi silně např. v epizodě Stopař). 4) Důvodem, proč se epizody bez pointy vlastně obejdou, je pozoruhodný fakt, že ačkoli jsou předkládány coby polohorrorové záhady, obvykle ukazují nějakou konkrétní základní psychickou potřebu, resp. její deprivaci, případně vpád něčeho zcela určitého, nějakou tu základní potřebu narušujícího; přičemž nejde o psychologii, nýbrž začasté o předvedení některé ze základních existenciálních daností lidského pobytu. Jak tyto danosti, resp. potřeby, tak i je narušující prvky, jsou divákovi předloženy (resp. postavy jsou do patřičných situací vrženy) náhle, bazálně, vše je v nejlepším slova smyslu "primitivní", k čemuž přistupuje silná řeč estetického filmového obrazu a umně budovaného napětí, což ve výsledku vede k tomu, že divák prožívá uvědomění si příslušné danosti a její deprivace, filmová řeč otevírá jeho nitro pro jejich spontání rozjímání právě jako bazálních daností, jejichž spolehlivost je jen zdánlivě samozřejmá. Bez velkých keců asi tak: Je to vždycky nějaký člověk (případně víc lidí) s určitým fatálním problémem - lze to vnímat mysteriózně, psychologicky i existenciálně. To je myslím společné všem epizodám a skvělá je právě ta rozmanitost - co díl, to nějaké bazální "primitvní" téma.Vše řečené je přítomno už v úvodní epizodě Where is everybody, která tak předznamenává charakter a kvalitu seiálu, jenž otevírá. Čtyři hvězdy nebo pět, jiné hodnocení je nemožné. () (méně) (více)