Režie:
František FilipScénář:
Otto ZelenkaKamera:
Rudolf Stahl ml.Hudba:
Jiří SrnkaHrají:
Radoslav Brzobohatý, Jan Pivec, Antonie Hegerlíková, Jaroslav Marvan, Václav Voska, Eva Vosková, Jiřina Štěpničková, Dana Medřická, Jana Brejchová (více)Epizody(13)
-
Malý František Věk (E01)
-
Student (E02)
-
První láska (E03)
-
Mozartovy dvacetníky (E04)
-
Divadlo (E05)
-
Návrat domů (E06)
-
Kněz, nebo kupec! (E07)
-
Úspěšný kupec (E08)
-
Klavír (E09)
-
Slovař český (E10)
-
Korunovace (E11)
-
Svatba (E12)
-
Naděje (E13)
Obsahy(2)
Televizní ztvárnění rozsáhlého románu Aloise Jiráska z období našeho národního obrození je dílem autora Otto Zelenky, režiséra Františka Filipa a dlouhé řady dalších významných umělců. Historie pokořeného a ujařmeného národa, který hledá a nalézá svou ztracenou tvář, získala po vstupu armád Varšavské smlouvy v nových politických souvislostech nový smysl. Divák v ní právem nacházel podobenství s tím, co právě prožíval. A tak se staly pro schvalovatele jakékoliv zmínky o národním sebevědomí a duchovní síle víry nepřípustné. Při premiéře v roce 1971 nesměl být poslední díl F. L. Věka uveden. Teprve po roce 1989 bylo poprvé možné uvést seriál v jeho původní podobě. (Česká televize)
(více)Recenze (220)
"Ještě nikdy se mi nezdála Praha tak krásná jako dnes." F. L. Věk je vynikající seriál natočený na základě známé Jiráskovy knihy, objevuje se v něm celá plejáda českých hereckých hvězd a díky černobílé kameře, jejím záběrům, nádherné hudbě (překrásná úvodní znělka, českobratrská píseň z Kancionálu sestaveného Janem Amosem Komenským, Modlitba za pokoru – Soudce všeho světa, Bože), jazyku a excelujícím hercům, se vytváří jedinečná atmosféra, která působivě a uvěřitelně vykresluje atmosféru tehdejší doby a to v mnoha ohledech - světové dějiny, domácí dějiny, politika, obrozenecká činnost, reformy, jezuité, atd. František se v Praze setkává s řadou známých osobností národních dějin a je jimi ovlivněn na celý život. Vidíme tu jeho dětství, dospívání, studentský život, lásky i zklamání, vlasteneckou činnost či úmrtí v rodině a okolí. Myslím, že každý, kdo v sobě má ještě zbytky nějakého národního cítění, tak musí při sledování tohoto seriálu mít nejednou silné vlastenecké pocity, protože při pohledu na to, jak byla celá řada tehdejších osobností zapálená do obrody našeho národa, kolik vytrpěli a obětovali pro krásu našeho jazyka a jeho postavení, stejně jako uznání práv naší země, chce se každému pravému Čechovi plakat nad tím, kam jsme to dnes dopracovali (ale nejen my). F. L. Věk je unikátní počin s nezapomenutelným Radoslavem Brzobohatým, Jaroslavem Marvanem, Radovanem Lukavským a dalšími. ()
Trochu historicky matoucí život "Věka"....i přesto však s nejlepším hereckým obsazením čes.scény vůbec, které tu kdy bylo v našich divadlech českých, a tak musím smeknout opět před panem Pivcem a Voskou, kteří se mi zde velice líbili.. ()
Předtím, než si člověk pustí první díl, musí se naladit na to, že se bude dívat na Jiráska - se vším, co k jeho stylu patří. Jakmile se tím smíří, musí dát seriálu pět hvězd, protože převod této literární předlohy do dramatického tvaru je k jejímu autorovi opravdu pokorný a plný úcty. ()
Ne, že bych se nemohl lacině vozit na některých obsahových či formálních náležitostech této klasické ságy, ale kolik jiných českých seriálů, které dosahují na zde nastavenou laťku, mi můžete jmenovat? (Mimochodem: titulková melodie je převzatý starý evangelický šlágr a u nás v kostele jsme na ni při večeři Páně zpívali "Mocný Bože, při Kristovu zachovej nás lásky slovu".) ()
Buch..buch...buch.. hudební overture jako z Terminátora...Má copánek, ale není to Steven Seagal, táhne se to jako žvýkačka, ale není to tak svěží, byl to vlastenec, a přesto to není Mel Gibson, mávající americkou vlajkou.....Byl to F.L.Věk. Muž, jehož Alois Jirásek, velký to český spisovatel, zplodil z koulí a péra a František Filip, velký to český televizní režisér, ho porodil. Dostal tvář Radka Brzobohatého, který ho uvěřitelně a sympaticky zahrál a dbal na to, aby jeho copánek nikdy nebyl vypelichaný jako ten Seagalův. Na rozdíl od všech amerických seriálů si tenhle zachoval poetiku, ryzí českou hrdost a k (smrti) nudil. Po tomhle národním obrození už české seriály nebyly tak jako dřív. Změnily se a to k horšímu. Proto tenhle seriál ze Zlatého archivního fondu České televize stále má divákům co nabídnout, není podbízivý a ukazuje, že jsme seriály minimálně po řemeslné stránce uměli točit. "My příjdeme", říká si nová generace seriálových tvůrců,"my příjdeme", ale to by mě zajímalo, kdy přijdete s nějakým normálním seriálem, který by se dal reprízovat a nezaplašil diváky svojí nepovedeností. Milovníci historie si pochopitelně připočtou nejméně dalších dvacet procent navíc. 60% ()
TV-seriál. | Průměr všech zhlédnutých epizod: 55% (2*) | ()
Lze hodnotit jinak než za pět? Nádherný ústřední smutný motiv, výprava, herci a ostatní je opravdu skvělé. ()
Velmi slušný český seriál, kde jsou i katoličtí kněží ukázáni v dobrém světle.. ()
Nevím, kolikrát jsem tento seriál viděla, ale hodněkrát. Pokaždé si říkám, že už se přece nebudu dívat, ale vždycky, když ho v neděli dopoledne reprízují, neodolám a zapnu to tam. Zcela jistě nemám v hlavě žádný tak "srdcový" seriál, jako je tento a s věkem ještě více doceňuji jeho kvalit. František Filip je opravdu mistr, jeho tvorbu miluju a u mě patří mezi tu nejvyšší špičku televizní tvorby. Ty vyšperkované dialogy a v nich tolik moudra, zvláště v dnešní době mi přijde zase hodně aktuální. Ta doba byla tak podobná té mezi lety 48 - 89 minulého století, i když trochu jinak. A teď mi připadá, že se tam zase pomalu blížíme. Nechápu, jak zde někdo může psát, že je to nudné a statické, tam je tolik řečeno a je to nabité dějem, narozdíl od těch dnešních nesmyslů. A výkony všech zúčastněných jsou naprosto geniální, od R. Brzobohatého, přes D. Medřickou, R. Lukavského, V. Menšíka, J. Kemra, J. Marvana a samozřejmě J. Třísku. Jedním slovem nádhera. ()
Neumřela česká řeč, jen spí. Postihnout význam a nadčasovou hodnotu Jiráskovy pětidílné národoobrozenecké epopeje by znamenalo zamyslet se nad zlomovými okamžiky naší dějinné historie, která se v pravidelných časových periodách ocitala v útlaku svých tradic a práv. Rozvržení natáčecího plánu v době posrpnové sovětské invaze se pochopitelně nemohlo minout účinkem; tento rozhodný a zcela otevřený manifest národního sebevědomí a svobody pak jakoby završoval předcházející léta těžce překonávaného mlčení a marného odporu (čtyřistaleté područí v habsburské monarchii je nahrazeno totalitárním systémem dvacátého století). Životní příběh dobrušského buditele, tohoto bytostného venkovana, tu ovšem neslouží pouze jako sjednocující pásmo rozsáhlého příběhu; vlastní prostor tu nacházejí reliéfní motivy jako zánik benediktinského řádu, počátky divadelní kultury, Mozartův pobyt v Praze nebo vlastně nepřetržité seznamování s nejvýznamnějšími osobnostmi tehdejšího veřejného života. Věk se zpočátku pražskému uměleckému a vědeckému prostředí okouzleně obdivuje, ale zčásti se k němu staví také kriticky a později, v rozhodných okamžicích, dává přednost životu na venkově před obtížnou a v podstatě riskantní existencí ve městě (mementem budiž trudný osud Václava Tháma). Prachem zavátý Jiráskův text, degradovaný na standardní výhrůžku školních škamen, se díky scénáristovi Otto Zelenkovi a režiséru Františku Filipovi proměnil v ryze aktuální téma o pokořeném národu, oděného do kostýmů konce osmnáctého a počátku devatenáctého století. Všeobecná glorifikace jednotlivých hereckých jmen je nošením dříví do lesa; neoddiskutovatelné špičkové výkony celého zástupu nejvýraznějších zástupců divadelní i filmové Thálie jsou právem označovány za legendární, ať už je to Pivec, Marvan, Höger, Nedbal, Růžek, Voska, Lukavský a Medřická, tak i Brzobohatý, Brejchová, Vránová, Bohdalová, Cupák nebo Tříska. Díky v případě VĚKA náleží nejen jeho duchovnímu otci a televizním tvůrcům, ale tak trochu paradoxně i komunistickým cenzorům, kteří se jeho urychleným uvržením do trezoru sami označili za spoluviníky tragédií našich národních dějin. To, oč před více než sto lety usiloval Alois Jirásek zůstalo a zůstává neměnné a budoucím generacím se tím de facto odkazuje jedno z nejdůležitějších poselství: nepolevující boj za vlastní identitu. I proto lze televizního VĚKA nazvat seriálem, který přišel ve správnou chvíli. ()
Televizní zobrazení obrozenecké atmosféry je podáno s patřičnou dobovou atmosférou, osvětově. Herecky brilantní. Je patrné, že herci dokázali postavy oživit. Příběh nenudí, je odvyprávěn poutavě jako třeba Cirkus Humberto nebo Náhdelník. ()
Je perfektně udělaný. Obrozenci zfilmovaní tak, že to baví i okouzluje. Skvělé herecké výkony ve všech rolích a řemeslně naprosto dokonalé. ()
Na zdraví, Františku, Márinko, Žalmane, Šebku, Tháme! ()
Je to špica. Vážně je. ()
Stará klasika, na kterou si pamatuju jako na černobílý seriál, který nám pouštěla češtinářka, když nás suplovala. :D Za mě 50% :) ()
Nostalgie, jak co do příběhu, tak obsazení. Herecký výkvět tehdejší doby, národní obrození, vlastenectví. ()
Myslím, že se jedná o znovuobjevení díla A. Jiráska, které mnohým otrávila povinná školní četba. Každopádně můžeme být na toto dílo právem hrdí. Část seriálu se točila v mém rodném Broumově. Maličkou roli v něm dostal i můj dědeček heč ... :) ()
Jiráska nenávidím, proto dávám jen tři hvězdičky. JInak je to dost solidně natočená adaptace. ()
Velmi zdařilá dramatizace románu Aloise Jiráska. Povinná školní četba, může některým tento výpravný seriál dost znechutit. Nicméně vědět něco o našich národních dějinách neuškodí, v dnešní přetechnizované době, nikomu. Seriál se trošku pomalu rozjíždí, ale pokud se do něho zakousnete, už ho nepustíte. ()
Tento seriál opravdu nemusím... ()
Reklama