Režie:
Derek JarmanKamera:
Ian WilsonHudba:
Simon Fisher-TurnerHrají:
Steven Waddington, Andrew Tiernan, John Lynch, Dudley Sutton, Tilda Swinton, Jerome Flynn, Nigel Terry, John Quentin, Allan Corduner, Annie Lennox (více)Obsahy(1)
Jarman v Edwardu II. volně adaptuje hru Christophera Marlowa, gay enfant terrible renesančního divadla, ovšem přidává aktuální politický obsah. Zasazuje děj do minimalistického prostoru holých stěn, čímž naši pozornost poutají skvělé herecké výkony a avantgardní kostýmy. Mladý anglický král Edward II. pojme za svého rádce i milence Pierse Gavestona. To vyvolá nevoli u Edwardovy manželky Isabelle (uhrančivá Tilda Swinton), která zmanipuluje šlechtice Mortimera, aby Edwarda odstranil z trůnu. (Mezipatra)
(více)Recenze (8)
║Rozpočet $-miliónov║Tržby USA $694,438║Tržby Celosvetovo $-║ ()
Zlatý Lev - výběr ()
Vizuálně uhrančivé drama nám předkládá mocenské konflikty na pozadí vášně, lásky, zrady a zatracení. Obrazy jsou komponovány jako svébytná umělecká díla. Výprava je velmi střízlivá, většina příběhu se odehrává mezi neomítnutými stěnami v prostorách připomínajících podzemní kobky, kde místo podlahy je jen udusaný písek. V kontrastu s tím jsou pak výtvarně působivé kostýmy královny, její líčení a šperky, či stůl bohatě prostřený k jídlu. Politický přesah připomene dobu, kdy se v Anglii protestovalo za práva gayů, ale také dobu plnou anarchistické revolty (Jarman měl k punku velmi blízko, viz jeho film Jubilee). Znalce režisérova díla asi nepřekvapí preference mužské lásky i nahoty. Přesto se zde objeví dvě ďábelsky krásné ženy - Tilda Swintonová a v malé roli Annie Lennoxová (Eurhytmics). Divák má z větší části pocit, jako by sledoval divadelní představení. Herci hrají výtečně a jen výtvarná kamera připomíná, že se jedná o film. ()
Ufffffffff! Neskutečně zahrané a nasnímané. Vynikající Waddington a ještě lepší Tilda Swinton, u které bych si nikdy nemyslel, že by dokázala vybičovat mojí fantazii. Skvělá vsuvka Annie Lennox a v superlativech by se dalo pokračovat, protože co postava, to výkon. Kulisy a kostýmy s punkovým podbarvením opět na výbornou. Komu se líbil Titus Julie Taymor nebo Loncraineův Richard III., tak ten bude spokojen. A pak měl v sobě ten film ještě to nejpomenovatelné "něco", díky kterému si ho zapamatuji. Mimochodem Jarmanova adaptace zase tak volná není a divím se, že tento režisér nezfilmoval víc Marlowových kousků. Ač dělěni staletími, byli tihle dva pro sebe stvořeni. 90% ()
Edvard II - klasické drama Christophera Marlowa s původními dialogy zasazené do dekadentních kulis konce dvacátého století. Radikální výprava včetně kostýmů, rekvizit, strohých lokací a homo exhibicí možná poněkud překvapivě povyšuje příběh o úroveň výš a dodává mu na expresivitě. Síla díla se naplno projeví na divadelních prknech, avšak i na plátně působí razantně a připomíná, že milostný život zásadně ovlivňuje i ty, kteří jsou u moci. Výborné herecké výkony (především ďábelská Tilda Swinton) a ušlechtilý jazyk překladu Otokara Fishera umocňují výsledný dojem. Silné tři hvězdičky. ()
Jarman je prostě Jarman, nemá cenu to rozepisovat, kdo zná, chápe, kdo ne, bude překvapen kladně nebo záporně. Jak plynou minuty od doby, kdy jsem zhlédl, stále více mi v mysli kolují jednotlivé filmové obrazy, jinak to neumím nazvat a ... také mnozí herci, kteří se svých rolí zhostili velmi dobře. Tilda Swinton mi v některých krátkých záběrech připomínala stylem úpravy vizáže Audrey Hepburn, mihla se tam i Annie Lennox, z herců mě zaujalo několik postav a celkově je to pro mě zážitek, který se může časem opakovat ... 8978 ()
Homosexuální dekadentní propaganda. Hned v prvních vteřinách si dva muži lízají bradavky. Tenhle film nešetří obscénnostmi, zdlouhavými výjevy hnusu a hněvu. Možná jsou herci kabrňáci, ale - i kdyby Van Gogh maloval vagíny a penisy fekáliemi na záchodové dveře benzínky - bude to řemeslně zdatné, ale stejnak shit. MFFKV 2014 ()
Režijně, herecky i vizuálně velmi zdařilá adaptace. Kulisy zjednodušené na naprosté minimum dávají o to více vyniknout hercům a paralela s útlakem homosexuálů (nejen) ve dvacátém století vyznívá velmi sugestivně. Nejpřekvapivější tak nakonec je věrnost filmu původní Marlowově hře. I když Jarman silně akcentuje homoerotickou stránku hry (přirozeně, neboť to je pravděpodobně její nejpodnětnější aspekt), činí tak v zásadě pouze vedením herců a interpretací daného textu. Děj je prakticky nezměněn, dialogy zůstávají v původním znění, pouze jsou trochu proškrtány a pár nedůležitých postav je vypuštěno. To sice vede k tomu, že zvraty v první polovině vyznívají trochu překotně, ale velmi to prospívá druhé půli a konci, který zůstává v podstatě jen naznačen. I přes mnohé násilné scény se jedná o opravdu krásný film, jenž s přehledem dokazuje, že ve správných rukou dokáže i klasické dílo stále provokovat a promlouvat k dnešku. ()
Reklama