Režie:
Andrej KončalovskijScénář:
Andrej KončalovskijHudba:
Eduard Nikolajevič ArtěmjevHrají:
Julija Vysockaja, Jevgenij Mironov, Sultan Islamov, Bryan Adams, Vladimir Fjodorov, Vladas Bagdonas, Alexandr Jacko, Anatolij Žuravljov, Pavel Šuvajev (více)Obsahy(1)
Tento film vznikl podle skutečných událostí. V první čečenské válce roku 1996 bylo pohraničí sousedního Ingušska ohrožováno čečenskými ozbrojenci. Poblíž hranice stála psychiatrická léčebna. Její pacienti si žili po svém a netušili, co je čeká.
Válka, která vybuchla vedle nich bez varování, vnesla do jinak poklidného ústavu chaos. Ošetřující personál odjel pro autobus, jímž by evakuoval pacienty do bezpečí, a dlouho se nevrací. Pacienti se se svým útočištěm ocitli přímo v křížové palbě. Jakoby však tito duševně choří, přivyklí všemožným lidským úchylkám, považovali ten podivný mumraj, tanky a polní uniformy jen za další, i když trochu děsivou, zábavu. Co je trápí mnohem více je ztráta jejich denního řádu. Panoptikum bizarních postav se dál stará o svoje vlastní věci a kolem nich vybuchují bomby a drolí se stropy.
Žanna, místní kráska, dívka nevinnější než anděl, čeká na svého ženicha Bryana Adamse, který skutečně přijal se svou písní Have You Really Loved a Woman účast v tomto snímku a prolíná se jako sen o krásném životě krutou realitou jejího světa.
Jelena Vysockaja, ruská herečka, která vystudovvala v Rusku a v Londýně, žena režiséra Andreje Končalovského, hraje Žannu nezapomenutelným způsobem, což jí vyneslo i Cenu za ženský herecký výkon.
Režisér Andrej Končalovskij, starší bratr režiséra Nikity Michalkova, přijal za tento brilantní protiválečný film Zvláštní cenu poroty a Cenu UNICEF na MFF v Benátkách v roce 2002.
Od režiséra jsme naposledy uvedli film Slepička Rjaba (1994), ale diváci si jistě pamatují např. filmy Sibiriáda, Romance o zamilovaných, Šlechtické hnízdo, Strýček Váňa, či v Americe natočené Splašený vlak, či Tango a Cash.
(oficiální text distributora)
Recenze (42)
Nepříčetně krásný film. Skáču nadšením, pokud vidím, že někdo něco umí tak, až je to nesnesitelné. Hlavní představitelka hrála svou roli tak, až jsem se klepal rozkoší. Režie perfektní. Děj, zápletky, blázni, klobouček a výbuchy. Všechno geniálně doplkané do podoby, která nemá obdoby. Podoby bez obdoby, to je moje. ()
Zlatý Lev - výběr ()
║Rozpočet $2,5milióna║Tržby USA $57,722║Tržby Celosvetovo $254,000║ škoda že obsah zanikne pod vizuálom, ako námet pútavý len sa s tým chcelo troška viac pohrať aby to malo skutočnú razanciu a nie len to tak povrchne lízlo vnemy /videl v kine: 40%/ (videl na festivale Art Film Fest 2012) ()
Podobenství, typicky rusky rozmáchlé, tragikomické a místy absurdní. Se zajímavou atmosférou, tentokrát přece jen ne úplně jednolitou. Vzhledem k prostředí blázince a války se pak paradoxně zcela od reality odtržené pasáže romance s Bryanem Adamsem zdají nejnormálnější a nejlidštější. Spousta hlubokých myšlenek tu také nebyla zasazena na špatnou půdu. ()
Zajímavý ale poněkud nevyrovnaný film. Má řadu kladů, ke kterým patří protiválečné zaměření, řada scén ve stylu magického realismu a la Kusturica, slušné herecké obsazení a pochopitelně námět zasazený do šílené doby v šílící zemi. Válečné snímky obecně mají obrovský potenciál a pokud režisér dokáže správně pracovat s emocemi, může vzniknout hodně zajímavé dílo. Určitý problém je v tom, že Končalovskij je za zenitem, není to zkrátka Sibiriáda. Jeho film je poznamenaný určitou artovou manýrou, postavy jsou příliš typizované, některým dialogům moc nevěřím a především se v Domě bláznů projevují takové ty klasické neduhy ruské (sovětské) filmové školy, tzn. příliš velká tendence k lyričnosti a neochota prostříhat zbytnělé scény. Osobně mně přišlo neetické i obsazení naturščiků, tzn. skutečně postižených pacientů ve filmu. Místy režisér okatě diváka vydírá, záběry na společenství nervově nemocných. Co naopak funguje dokonale, jsou např. absurdní scény obchodování mezi ruskými vojáky a čečenskými povstalci nebo záběry na vystresované a vyčerpané vojáky. Celkový dojem: 60 %. ()
Tento film vás buď úplne dostane, alebo odradí. Námety z psychiatrických liečební, alebo ústavov prídu raz za pár rokov. A poväčšine sú to filmy, ktoré majú určitý stupeň kvality, pretože zachytiť hĺbku psychologických momentov a stav duševného vyjadrenia a rozpoloženia pacientov sa neodváži len tak hocijaký režisér. Končalovskij dokázal, že on patrí k tým, ktorí to s prehľadom zvládnu a spracoval zdrvujúci, tragický a psychologicky vypätý príbeh založený na skutočných udalostiach. Končalovskij sa pohráva s viacerými motívmi a symbolmi, je plný bizarných situácií, romantické snové vsuvky s Bryanom Adamsom a tvrdá vojnová realita sú úplnými kontrastami, ich rovnováha je však dokonalá. Herecké stvárnenie ťažko hrateľných, zložitých charakterov je impozantné, obzvlášť Julija Vysockaja v hlavnej úlohe sa do svojej postavy vcítila perfektne. Záverečná myšlienka navyše dokonale presne vyjadrila paralelu medzi bláznovstvom duševným a bláznovstvom vojenským. Takže aj keď je film svojou témou a najmä spracovaním určený pre ohraničenú časť diváckeho spektra, vrelo ho odporúčam. 80%. ()
Nočnou krajinou uháňa vysvietený vlak. Skupinka pacientov z neďalekej psychiatrie ho pozoruje, pričom mladá harmonikárka spomedzi nich si predstavuje jej vysnívaného milého Bryana Adamsa, cestujúceho nočnou krajinou. Psychiatria sa nachádza na Kaukaze, v ohnisku čečensko-ruskej vojny. Vďaka lokalizácii ústavu sa dej presúva od poetického úvodu k dunivým výbuchom, otriasajúcim nielen ústavom ale aj dušami pacientov. Uvoľnené väzby medzi osadenstvom a žoviálnym lekárom nahrádza po úteku lekára a všetkého personálu z psychiatrie nutnosť postarania sa o seba. Výsledok pripomína štandardizovaný typ sovietskeho umeleckého filmu – chce veľa povedať, hlavne symbolikou, typizovanými postavami pacientov i vojakov (intelektuál s batôžkom, drsný čečenský vojak, antikomunistická bábuška, modliaci sa islamista, ľudomilný ruský kapitán). Film sa zároveň snaží o smutný romantický film, vojnovú drámu i bláznivú komédiu. Vyznenie o nenormálnosti „normálnych vojakov“ v konfrontácii s pacientmi psychiatrie je v poriadku, len maškarno-deklamačný spôsob, snažiaci sa ukázať všetko možné je nadbytočný. Herecký výkon harmonikárky si zasluhuje uznanie. ()
Rozmýšlam, kto vlastne bol v tomto filme bláznom?? Či pacienti, konkétne napr. - ženská, harmonikárka, ktorá si vo svojom halucinogénnom svete vysnívala, že sa stane ženou B.Adamsa alebo pravými bláznami boli skôr vojaci, ktorí nezmyselne bojujú proti tým, po boku ktorých kedysi priateľsky stáli. Vlastne ide o 2 dejové línie, ktoré majú veľa spoločného, aj keď sa to na prvý pohľad nemusí tak javiť. Končalovskij sa s pointou trošku viac vyhral, nezobrazil ju až tak prvoplánovo, no s citom a metaforicky. V tejto bláznivej a uletenej dráme možno nájsť rovnaké charakteristiky vojakov, aj bláznov. Aj keď výsledný dojem je rovnaký, irónia a podstatný rozdiel pramenia len v jednom : sú tí, ktorí za to jednoducho nemôžu a tí, ktorích zdravý úsudok by mal byť relatívne v poriadku, aj keď to v konečnom dôsledku tak nevyzerá... Výborné dielo nielen po dejovej, ale aj technickej stránke! ()
Skvělý nápad, jak natočit silný antiválečný film. Před bezmocí a přirozenou prostotou duševně churých tupost války (ať v ní jde o cokoliv) jen zvoní. Končalovskij je chytrý režisér, herci jsou sami o sobě výteční a jsou-li vedení takovou rukou, člověk se o ty prostoduché dobráky, které představují, svíravě bojí. ()
Typická ruská šialenosť, ktorá je pre nás príťažlivá okrem myšlienkovej roviny aj svojou ruskou exotikou. No a to sme tiež slovania. Dom bláznov uprostred krajiny bláznov? Aký to má vôbec význam? Videné vo filmovom klube na STV2 v roku 2004. ()
Film v ktorom je v hlavnej úlohe symbolika každého druhu. Bez pozorného sledovania a záľuby v lúskaní orieškov sa jeho hodnota stráca v obrázkoch a skrytých významoch. „Čo vidíš? – Jablko. – A ja národy, ktoré sa milujú, zabíjajú a bojujú. Ako ho môžem zjesť?“ „Boh odpúšťa. – Ktorý? – Všeobecne..Boh! – Odpúšťam Ti. Choď!“ Kto z nás je blázon? Ten, čo nemôže zjesť jabĺčko, alebo ten, čo chce slobodu, pomstu, trávu, jesť? Boh odpúšťa všetkým. Je to jeho práca a navyše – všetko vie a preto nesúdi. Necháva súdiť hlúpeho človeka. Hudba, ako symbol iného sveta, kde sú všetci šťastní a spokojní, láska, ktorá nás drží pri živote, kým sa niekto za nás modlí. Mnoho takýchto podobenstiev je vo filme o vojne, ktorá zbavuje ľudí zvyškov ľudskosti, ktoré v nás ostávajú, keď nám chýba sloboda a životy riadi diktát. Ľudstvo nikdy nepochopí, že sloboda je len vnútorný pocit, rovnako ako ten, ktorý nám navráva, že môžeme niekoho ovládať. A preto, kým na zemeguli nebude veľkým nápis „dom durakov“ a my všetci budeme dnu, neprekročíme svoj tieň a nedotkneme sa slobody ani jedným prstom. ()
Ač je film popisován jako romantické drama, moc dramatičnosti jsem tam nepostřehl. Spíš mi to přišlo jako smutná komorní komedie. Když se člověk nad tím vším zamyslel, muselo to být opravdu kruté, ale zde to zachyceno nebylo. Nejvíce mne zaujala postava Žany, která víceméně táhla celý film. A nejvíce mne překvapil Bryan Adams, který si tu zahrál její sen. 70% ()
Ty klipovité záběry s Bryanem Adamsem z filmu opravdu zbytečně trčí, možná by bylo lepší je aspoň svítit stejně jako zbytek filmu. Ale co, jsou to sny naší mírně švihlé hrdinky, tak budiž. Jak mě totiž většina filmů z blázince nudí tím, jak se jejich tvůrci z toho snaží vytřískat alegorii našeho „normálního“ světa, Končalovskému se povedlo mne zaujmout. Už proto, že se mu celkem daří vyhýbat se všemožným klišé. I když se přes ten blázinec stihnou přehnat obě znepřátelené armády. A to pak opravdu těžko říci, kdo jsou větší blázni... ()
Smutný, ale zároveň komický. Drsný, ale miestami jemný. Šialený, ale vskutku pravdivý film o vojne a bláznoch. O vojne, ktorá robí z ľudí bláznov. A je ich plný dom. Slušná trojhviezda. ()
Dramatický, komický i tragický příběh, navíc natočený údajně podle skutečné události. Andrej Končalovskij tu (po kolikáté už?) znovu dokazuje, že jeho filmy stojí hodně neprávem ve stínu tvorby jeho mladšího bratra Nikity. "Dům bláznů" má navíc jednu neooddiskutovatelnou devizu - bezprostřední herecký projev režisérovy čtvrté (a téměř přesně o 36 let mladší) manželky Julie Vysocké v roli pomatené harmonikářky Žany. Její výkon si u mne vysloužil jednu * navíc. Ta holka hraje vážně dobře, je roztomilá a její postavě není možné zazlívat ani to, že miluje Bryana Adamse. Jak ví každý fanoušek South Parku, za toho se přece Kanaďané omluvili už dávno :-)) . ()
Tak ono je to drama? A já bláhová myslela celou dobu, že se dívám na komedii... Ať už to záměrem tvůrců bylo nebo nebylo, v každém případě jsem se dobře bavila. Něco tak ujetého se často nevidí. Ruských filmů zase tolik neznám (pokud nebudu počítat povinně shlédnuté válečné filmy a Mrazíka, tak snad jenom vydařenou Ironii osudu), ale tenhle považuju za velmi povedený. A nemyslím, že by to bylo kvůli účasti Bryana Adamse. ()
Nesmierne ľudský film (hoci miestami značne zidealizovaný, kiežby boli vojaci všade taký féroví). Paralela medzi blázincom a vojnou je trefná, tak isto latentná kritika ruského režimu a niektoré myšlienky potešia. Niektoré asi len silných skeptikov a depresívnych jedincov ("Čo je to život"? - "Každý deň iné vysraté hovno":) Končalovkij je nápaditý, vynikajúco sa pohral s nasnímaním , strieda kamerové filtre, niekedy vizuál pripomína zábery amatérskej domácej kamery (prípadne zábery zo správ CNN), úvodný záber na koľajnice je zase "brutálne" estetický a vyšperkovaný. O kreativite autora svedčia aj snové pasáže s Braynom Adamsom (sympaťák, že sa na to dal :), ktoré sú vhodne včlenené do neutešeného prostredia blázinca a života "harmonikárky" (famózny herecký výkon!). Rusi točia filmy s citom a ich filmy majú svoj špecifický feeling, ktorý mám rád. Dom Bláznov nie je výnimka... ()
Tenhle film jsem si v duchu stupňovala od dvou - začátek, tří - prostředek, - až ke konečné čtyřce. Něco tak absurdního, tragikomického a smutného je možné jen v Rusku a troufám si tvrdit, že o ruské široké duši něco vím. Herecké výkony skvělé a tenhle bizarní snímek z blázince byl vážně obtížně zfilmovatelný, bohužel mě rušila hudba....když k tomu připočítám roli Bryana Adamse, pro kterého mám ale ukrutnou slabost, a celkové vyznění filmu, tak nic jiného dát vážně nemůžu. Andrej Končalovskij prostě umí natočit skvělý film. ()
Na rozdil od Baladovi Archy blaznu o dost lepsi. Chybela mi tam ta "koncalovska" elektronicka psychohudba a trochu horsi konec, ale i tak jsem byl spokojen, presto, ze nektere sceny mohly byt dohnany do vetsi krajnosti-absurdity - vymena mrtveho tela, "svatba", sestreleni vrtulniku, prevzeti cvokarny,... ()
Jediné, co mi na tomto filmu vadilo, byly ony části s Bryanem Adamsem. I když chápu jejich smysl, přeci jen to bylo udělané tak, že to kazilo celkový dojem z jinak velmi dobrého filmu. ()
Reklama