Režie:
Alan J. PakulaScénář:
William GoldmanKamera:
Gordon WillisHudba:
David ShireHrají:
Dustin Hoffman, Robert Redford, Jack Warden, Martin Balsam, Hal Holbrook, Jason Robards, Jane Alexander, Meredith Baxter, Ned Beatty, Stephen Collins (více)VOD (2)
Obsahy(1)
Největší politická aféra i dech beroucí novinářský počin... Dva novináři deníku Washington Post, Carl Bernstein (Dustin Hoffman) a Bob Woodward (Robert Redford), jsou na stopě zdánlivě banálního případu: do kancelářských budov Demokratické strany zvaných „Watergate“ se roku 1972 vloupalo několik mužů. S každým odkrytím dalších souvislostí ale oba neústupní novináři zjišťují, že mají co do činění s mnohem hrozivějším případem než jen s obyčejným vloupáním zlodějíčků, a celá událost jim začne přerůstat přes hlavu. V sázce je nejen jejich kariéra, vztahy, ale zřejmě také holý život. Přešlapování novinářů na tenkém ledě nicméně odkrývá politickou špínu nebývalých rozměrů, což roku 1974 vyústí až v rezignaci republikánského prezidenta Richarda Nixona... Přelomový film z ranku amerických dokudramat, které spojují fiktivní vyprávění s přístupem dokumentární kinematografie, natočil mistr svého řemesla, režisér Alan J. Pakula, jenž navázal na úspěch svého politického thrilleru Pohled společnosti Parallax (1974). Půvab dramatického snímku Všichni prezidentovi muži tkví v propracovaném scénáři Williama Goldmana (Harper, Butch Cassidy a Sundance Kid, Maratónec), jenž z nepřeberného množství faktů a souvislostí spojených s případem Watergate dokázal vydestilovat soudržný a pro diváka přehledný děj, který navzdory politickému námětu neztrácí nic ze své napínavosti. Mimo věrohodné výpravy a hereckého vyjádření je též potřeba zdůraznit kameramanskou práci Gordona Willise, jenž s Alanem J. Pakulou spolupracoval už na snímku Klute (1971). Všichni prezidentovi muži obrazově vynikají minimalistickým, ale průzračně čistým rámováním, jakož i vynalézavým užitím různých ohniskových vzdáleností objektivů. To umožnilo kupříkladu přehledně rozehrát hned několik akcí v předním i zadním plánu současně, nebo naopak zaměřit pozornost jedním směrem a zbytek informací na scéně nechat rozostřených. Nejen tedy puntičkářská režie Alana J. Pakuly, uspořádaný scénář Williama Goldmana, ale i kamera Gordona Willise stála za tím, že si divák může vychutnat napínavý příběh o největším politickém skandálu poválečné éry, který je navzdory své košatosti podán přístupnou a přitom hodnotnou formou, již docenila i Akademie filmového umění a věd, když snímek vyznamenala čtyřmi Oscary. (Česká televize)
(více)Recenze (312)
Pro mě nezapomenutelné. Před filmem jsem o aféře Watergate slyšela jen útržkovitě a o to víc pro mě bylo napínavější společně s hrdiny pátrat "kdo za tím krucinál je". Perfektně zpracovaný scénář podle knihy dvou novinářů, kterým se podařilo rozkrýt složitý propletenec intrik a podvodů sahajících až na nejvyšší místa v americké politice. Škoda, že je dnes takových novinářů jako šafránu a všichni se jen honí za krátkodobou senzací. Herecké výkony dvou Pánů Herců Redforda a Hoffmana netřeba vychvalovat, ocenění jejich práce jsou jistě dost výmluvná. Skvostná ovšem byla i režie A. J. Pakuly, nadchlo mě jak chytře za sebou inscenuje jednotlivé scény (například za každou noční temnou scénou následuje scéna z novinářské kanceláře s ostrým bílým světlem). "Všichni prezidentovi muži" jsou dnes již klasikou politického thrilleru a já si vlastně teď zpětně uvědomuji, jak moc z ní dnes ostatní filmaři čerpají. ()
Dve herecké superhviezdy Dustin Hoffman a Robert Redford v brilantnom snímku o afére Watergate + rezignácia amerického prezidenta Richarda Nixona, keď stelesnili novinárov Bernsteina a Woodwarda v sústredenej réžii Alana J. Pakulu, ktorý rozumie politickým záležitostiam. Je fascinujúce sledovať dvoch parádnych hercov svojej doby, keď je sympatické, že si ani jeden z nich nekradne film pre seba, tak by som to nazval, že sú rovnocenní s presne definovanou váhou, keď je vyváženosť presne na mieste. Film obsahuje množstvo informácii, ktoré LAIK, čo sa nevenuje politike, len ťažko vstrebá, ale je to podávané s nadhľadom, tak nie je šanca sa moc utopiť, i keď mierne topenie predsa môže byť... Mám rád politické thrillery, pričom tu sa zbesilo nestriela, práveže nezaznie ani jeden výstrel, nevráždí sa tu ako na bežiacom páse, a predsa to diváka dokáže fantasticky uspokojiť, zrejme pre vynikajúci scenár, dobre zahrané postavy a všade navôkol dýcha nepokojná atmosféra, ktorá veští niečo nepríjemné, báť sa o novinárov je na mieste, nebezpečenstvo môže skrátka prísť samo od seba, keď sa proste začne niekto niekde vŕtať, tak je pre určitú skupinu ľudí nepohodlný, neplatí to pre NOVINY WASHINGTON POST, kde existujú dvaja húževnatí novinári, ktorí sa síce vrhajú do napínavého dobrodružstva, volajú, zháňajú svedkov, dobŕdzajú, sú otravní, prudkí, cieľavedomí a našťastie sa môžu oprieť o pomoc od ich šefredaktora Bradleeho ( Jason Robards získal za túto rolu Oscara pre najlepší mužský herecký výkon vo vedľajšej úlohe ), ale celá ťarcha spočíva na pleciach Roberta Woodwarda a Carla Bernsteina !!! PS: Kiežby existovali na Slovensku novinári, ako Woodward a Bernstein, ktorí by KONEČNE poslali do chládku túto NAŠU skorumpovanú politickú, justičnú, ... HÁVEĎ !!!!!!! ()
Carl Bernstein a Bob Woodward v tak symbolicky americkém spojení "židovský mládenec po boku plavovlasého anglického protestanta riskují vše, nač jen pomyslíte, v zájmu pravdy a spravedlnosti," že to mohl vymyslet jen jediný scénárista - život - a obohaceni o protikladný šarm Roberta Redforda a Dustina Hoffmana dokazují platnost slov jedné španělskými tradicemi inspirované písně: "Není chlap, kdo býka skolí, pravý muž zápasí s voly!" Dokumentární ráz filmu může na někoho působit suše a zdlouhavě, pro mě je spolu s velmi dobře dýchatelnou atmosférou sedmdesátých let se všemi psacími stroji na kancelářských stolech, pevnými linkami a zápisníky v kapsách důvodem, proč na mě působí daleko víc než nějaké nadlidské výkony žurnalistických supermanů zdrhajících s notebookem v jedné ruce, kompromitujícími dokumenty v druhé a mobilem přidržovaným u ucha ramenem před bandou najatých zabijáků, pověřených umlčet jejich smělý hlas. Roberte, proč ses při natáčení Hrdinů a zbabělců nezkusil na chvilku ohlédnout těch třicet let zpátky a nevzpomenout si, jak vypadá pořádný kopanec na solar systému? A moji milí čeští žurnalisté, kdy se nějaký Bernstein nebo Woodward objeví mezi vámi? Hledám, hledám, nenacházím... ()
Politické drama o jedné z největších afér v dějinách spojených států si zaslouží pořádný film. Tím určitě Všichni prezidentovi muži jsou, ale nesou také všechnu odpovědnost a problematiku tématu. Herecké obsazení nemá chybu a v podstatě ani Alan J. Pakula nemohl pro film více udělat. Problém je spíše v látce samotné, která se snaží přiblížit a rekapitulovat celý proces "hledání pravdy" dvou reportérů. Pro neamerického diváka tak vyskakuje otázka, zda opravdu chce všechny detaily vidět a znát a nebo by mu stačil dokument o délce 45 minut, o tom "proč a jaké byly důsledky" bez vaty a čekání. Politická dramata obecně to mají složité a tak je větší otázkou než zda je tento film opravdu kvalitní (to totiž určitě je) zda divák opravdu chce vidět dvouhodinovou snahu reportérů o nalezení pravdy... Já to vidět chtěl, ale neubránil jsem se velkému počtu hluchých míst a po skončení snímku jsem neměl dostatečný pocit uspokojení ani skvěle strávených dvou hodin... Možná to byl ten televizní ořez nebo dabing, ale nepůsobilo to nijak intenzivně... ()
Nehollywoodsky neatraktivní vylíčení mravenčí novinářské práce vedoucí k propíchnutí jedné z největších amerických politických kauz. Jelikož člověk už dopředu ví, jak to celé dopadne, je vysloveně trýzněn pomalým rozplétáním celého případu zahrnujícího desítky jmen, ke kterým nám mnohdy nejsou dodány tváře, ale zase sdílí radost z každého dílčího úspěchu těch dvou, kteří se hledali až se našli a sám by tohle dobrodružství velkých malých kluků žádný z nich neustál. Konec může působit useknutě, ale hoši se vlastně dočkali satisfakce už před ním, kdy je začali všichni respektovat a bát se jich. Jen ty obavy o vlastní život tam moc nejsou a hlavní postavy mohly být více rozkresleny. Konspirační schůzky v podzemní garáži či bránění se proti odposlechu ve vlastním bytě puštěnou hudbou a psaním si vzkazů dnes působí jako ohraná klišé, což ale není chyba filmu a záběr s oslavujícím Nixonem v televizi a Bernsteinem a Woodwardem osaměle zaujatě datlujícími v pozadí mi přišel úsměvný. ()
Galerie (52)
Zajímavosti (45)
- Telefonní číslo, které Robert Redford vytáčel na Bílý dům, je jeho skutečné číslo 456 1414. (Kulmon)
- Frank Wills, hlídač, který objevil vloupání ve Watergate, hrál ve filmu sám sebe. (Kulmon)
- Robert Redford (Bob Woodward) řekl Marku Ebenovi, že se s Richardem Nixonem jednou osobně setkal: "Kdysi dávno v Kalifornii, kde jsem vyrůstal. Bylo mi třináct, vyhrál jsem závody v běhu. Nixon byl senátorem za Kalifornii a předával ceny. Je to dávno, ale zůstal ve mně dojem studeného, toporného muže. Nevěděl jsem, o koho se jedná, zajímaly mě krásný holky a sport, politika mi byla lhostejná. Když mi podal ruku, měl ji vlhkou a ten stisk byl neurčitý, rozmázlý." (NIRO)
Reklama