Režie:
Mehdi AvazScénář:
Milad AvazKamera:
Daniel CotroneoHrají:
Nikolaj Lie Kaas, Cecilie Stenspil, Albert Rudbeck Lindhardt, Tommy Kenter, Henning Jensen, Bodil Jørgensen, Rasmus Bjerg, Nicolas Bro, Sebastian Jessen (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Film Kolízia, inšpirovaný skutočnými udalosťami, rozpráva príbeh manželského páru Lea a Olívie, ktorí sa po tragickej a náhlej strate sedemnásťročného syna vyrovnávajú s neznesiteľnou krízou. Zatiaľ čo oni prechádzajú trpkým rozvodom, ich deväťročná dcéra Liv sa stáva poslíčkom medzi matkou a otcom. (Film Europe)
Videa (3)
Recenze (16)
Kolize je výborně zpracované psychologické drama jedné lepší dánské rodiny, ve které zničehonic dojde k nečekané smrti jednoho z dětí. Nikolaj Lie Kaas v roli otce zemřelého je jako vždy úžasný. Radost mi udělalo i obsazení hereckých es (Nicolas Bro, Bodil Jorgensen) do vedlejších rolí. Film je dramatický a má spád. Během jeho sledování jsem se vůbec nenudil, filmu zcela chybí jakákoliv hluchá místa. Podmanivá hudba mě okouzlila a dotvořila velmi specifickou, možná až depresivní, atmosféru filmu. Stejně okouzlující je i kamera a prostředí ropné plošiny v Norsku. Jediné, co mě ve filmu zklamalo, je závěr, který je na můj vkus trošku moc a působí jako rušivý element. ()
Dánska kinematografia opäť ukazuje svoju kvalitu a silu. Silu doslova deštruktívnym spôsobom emocionálne zdrviť diváka spôsobom, akým to dokážu len Škandinávci. Skvele vystavaná rodinná dráma, ktorá sa na nič nehrá a aj keď v niektorých situáciách až príliš tlačí na pílu, stále je to realistické a divácky atraktívne. Do toho skvelé herecké výkony na čele s neomylným Nikolasom Lie Kaasom. Určite snímok, ktorý odporúčam. 80 % ()
Nikola Šuhaj se zase blýskl v dramatu, jemu šitém na míru. Navíc, dle skutečných událostí. Miluju dánskou kinematografii, ale jejich postoj k rodině a výchově dětí a hlavně sociálce a soudnictví o opatrovnictví, to nepochopím nikdy. Tady to zas pěkně ukázali, co umí. A hlavně, jak během pár minut a sledu nešťastných událostí můžete přijít o dítě. No zas mi slušně tekly nervy a špačkovala jsem celej film, obvzlášť, když mi neprávem trápí mého miláčka. Hlavně ta jeho pidlooká, hysterická ženuška, předváděla slušnej tyjátr, ruka mě svrběla neuvěřitelně, má štěstí, že se nakonec probrala. Ta její famílija byla celá zralá na průplesk a nejvíc bratříček vymytej s Afgánistánu, kterej byl zralej rovnou zavřít. Tento to teda zajebal extrémně. Tady, ani nepřišly slzy a dojetí, jako spíš vztek, bezmoc a bezpráví. Samozřejmě skvěle natočeno, jak se na ty severský čubky sluší. Postupně vybudovaná atmosféra a pro mě velice zvláštní konec. Já bych ho asi udělala jinej. Když, už drama, tak pořádný, bez šance na přežití na vozíku. To je asi jediná výtka. ()
„Černá díra vzniká, když se něco velkého zhroutí. Pohltí všechno, co je v její blízkosti. Čím víc se k černé díře přibližujete, tím plyne čas pomaleji. A ten okamžik předtím, než vás pozře, trvá věčnost. Lidé si myslí, že v prostoru černé díry nic není. Ale to není pravda. Černou díru můžeme cítit, stejně jako cítíme slunce. Kdybychom nahradili slunce černou dírou, svět by se normálně točil dál. Jen by tady nebylo světlo a teplo.” - Podstata tohoto srdceryvného rodinného dramatu se snad ani lépe obrazně vystihnout nedá než výše zmíněnou citací. Nikolaj Lie Kaas je skvělý herec a opět nezklamal. Působí naprosto věrohodně v roli chlápka, kterému se život hroutí pod rukama. (85%) ()
Po většinu času velmi slušně vystavěné rodinné drama pravidelně hází diváka do těžké deprese, z níž zdánlivě není úniku. Trpká událost v rodině, kolize v pracovním zaměstnání, krize v manželském vztahu... neproplouvalo se mi tou depresí s hlavní postavou zrovna snadno, ale zvládl jsem to, často mě přikoval napínavý děj, v patřičné míře mě naštvalo konání některých postav a na oplátku potěšila každá jiskřička naděje. Vše by relativně hrálo, jednotlivé neshody a trpké příhody tu lze většinou vnímat jako propojené a navazující na sebe s evokací postupně spouštějícího se domina do několika stran, ale závěrečné minuty shodily můj dojem o celý stupeň níž. Tolik nahromazených zvratů za krátký čas, ve chvíli krátkého záblesku happy endu totálně extrémní vyhrocení konfliktu z jiné strany a pak zase obrat do (hořkého) happy endu se skokem v čase, mezi tím vypjatě patetické slzy a také spomalené záběry s hrou na city... tak tuhle část prudce drtivé jízdy jsem už nedával, nepřijal a na povrch z Kolize ve finále vyplouval především dojem rafinovaného kalkulu na diváka. Škoda, až do akční scény v soudní síni jsem měl (až na pár lehce přehnaných záblesků v budování oné deprese) hodně pozitivní dojem. Vynikající určitě zůstává výkon Nikola Lie Kaase. Z něj lze tady vyčíst tolik emocí už jen z výrazů obličeje, ať už je to trpkost, lítost, zlost, nervozita, dojetí, že mě každou chvíli k osudu jeho postavy přikoval a nevzpomínám, kdy jsem naposled v současném filmu z posledních pár let viděl nějakého herce hrát takto sugestivně... Bohužel s dánskými dramaty ze současnosti, jak si opět potvrzuji, nejsem kompatibilní, až se pomalu neumím rozhodnout, zda vězí „chyba“ ve filmech a tvůrcích nebo ve mně, když z většiny z nich cítím neuvěřitelný kalkul s přílišnou hrou na city (také Hon), příp. jiný extrém v podobě absolutního chladu (viz. Tísňové volání). [65%] ()
Galerie (19)
Photo © Nordisk Film / Rolf Konow
![Kolize - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/163/910/163910326_da38ce.jpg)
Reklama