Režie:
Pier Paolo PasoliniKamera:
Giuseppe RuzzoliniHrají:
Silvana Mangano, Franco Citti, Alida Valli, Julian Beck, Ninetto Davoli, Pier Paolo Pasolini, Carmelo Bene, Laura Betti, Isabel Ruth (více)Obsahy(1)
Příběh začíná v předválečné Itálii. Mladým manželům se narodil syn, na něhož otec velmi žárlí. Poté se děj přesouvá do doby antické a sleduje osudy malého dítěte, které mělo být zabito v poušti. Chlapec je však zachráněn, pojmenován Oidipús a přiveden ke korintskému králi jako jeho syn. Oidipovi je předurčeno zabít svého otce a oženit se se svou matkou. Ve chvíli, kdy se o neblahé věštbě doví, uprchne vyděšený Oidipús ze svého domova, čímž nevědomky začíná naplňovat svůj osud. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (48)
Tento film se mi těžko hodnotí. Je v něm hodně technických chyb, některé herecké výkony jsou směšné (zvláště pak ty hysterické, Oidipus má ve scénáři řvát a tak herec prostě řve). Útlou knížku jsem četl, tam kde kniha začíná, tam se s Pasolinim doberem asi za 70 minut. Ale není to na škodu, Pasolini si to udělal po svém a knížky se otrocky nedržel. Látka je šokující (a ve své podstatě atraktivní), Pasoliniho zpracování má atmosféru, ale postrádá tah, drama přestává být dramatem. ()
Nebýt prologu a epilogu ze současnosti, byla by to obyčejná adaptace antické tragédie. Prostřední část totiž není ničím víc než velmi neosobním a zdlouhavým dramatem na téma neovlivnitelnosti osudu. Odvážil bych se dokonce tvrdit, že prvních a posledních deset minut mělo Oidipa pouze povýšit mezi artové filmy, jinak nemáme nad čím dlouze přemýšlet. 70% ()
Přenádherná krajina. I komponování obrazů v ryze estetických intencích se mi dost líbilo. Proto je pro mě nepochopitelné, proč byla kamera místy tak rozklepaná a proč to vypadalo, jako by to natáčela banda nadšených kamarádů po civilní šichtě. Škoda, že to PPP neudělal celý v současnosti. A jednoznačně miluju Juliana Becka v roli slepého věštce. ()
No tak musím se přiznat, že přibližně prvních 10 minut jsem měl silné nutkání film vypnout. Poté jsem si však tak nějak na vše zvyknul. Vše se nějak ustálilo a začalo se jet přibližně po Sofoklových kolejích. Film se velmi slušně drží předlohy - tedy neovlivnitelnosti předpovězeného osudu. Zpracování filmu je však děs a hrůza. Dokonce při té mečovací scénce jsem měl pocit, že si z diváků dělá režisér Pier Paolo Pasolini prdel. Herci jsou neskutečně nesympatičtí, a to úplně všichni. Přostředí kde se děj odehrává je naštěstí slušné. Dávám 2* s očima v takové poloze jako byly Oidipovy oči v samotném závěru. A věřte, že toho zrovna moc neviděl. P.S. Viděno v italštině s anglickými titulkami. ()
Marxisticko - Freudistická verze klasického mýtu. Freud se samozřejmě přímo nabízí, jeden z pilířů jeho učení se jmenuje po hlavním hrdinovi tohoto příběhu, marxistický je pak Pasoliniho epilog ve kterém osamělý a slepý Oidipus bloudí továrenskou čtvrtí. Tento anachronismus působí vůči zbytku filmu velmi neústrojně a směšně. Film nese znaky typické pro Pasoliniho adaptace - strohé a jednoduché exteriéry (žádná výpravnost), důraz na postavy, na syrovost prožitku, drastické scény (oslepení). Základní otázkou je pak konflikt předurčenosti (věštba) a možnosti ovládat své činy, otázka zodpovědnosti. ()
Galerie (17)
Photo © Carlotta Films
![Oidipus král - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/166/492/166492058_3cc2de.jpg)
Zajímavosti (10)
- Také kostýmy jsou silně stylizované do středověkých rytířských přileb a slaměných klobouků s širokou krempou a cylindrů s křídly. Mnoho kostýmů využívá africké, aztécké a sumerské vlivy. To vše slouží k vytvoření cizího, a přesto zcela vlastního světa. (classic)
- Herci jsou Italové a Berbeři. Hudba pochází převážně z rumunské lidové hudby, ale také z dalekých asijských zemí, jako je Indonésie a Japonsko. (classic)
- Jedná se o první celovečerní barevný film režiséra Piera Paola Pasoliniho, který navazuje na epizodu s názvem La Terra vista dalla Luna ve filmu Le streghe (1967). (classic)
Reklama