![všechny plakáty](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w140/files/images/film/posters/000/367/367453_f24475.jpg)
Obsahy(1)
I v československé kinematografii vznikla řada naivně patetických příběhů o malých dětech ocitnuvších se ve válečné vřavě. V nyní uváděném filmu, natočeném ve spolupráci s běloruskými filmaři, je hrdinou desetiletý sirotek, jehož se ujme otcovsky ujme celá ruská jednotka. Chlapec tam odhodlaně slouží jako zdravotník. Když společně s vojáky dojde do Čech, setká se s matkou vojáka, jehož skonu viděl, ale dlouho nenachází odvahu říci jí krutou pravdu... (české a ruské znění) (oficiální text distributora)
(více)Recenze (26)
Tenhle film je zvláštní. Nevědět ve které době byl natočen, proč byl natočen a o co zásadního v něm pod maskou osudu malého klučíka jde, člověk by sázel hvězdy jak sovětský generál. Jenže... jednak tento koncept není nijak ojedinělý. Ihned se mi vybavila povinná školní četba Syn Pluku od V. P. Katajeva. Ale i Nabarvené ptáče... Jenže zatímco v posledním příběhu malý hrdina tak tak přežije skutečné reálie druhé světové (však také proto lidé údajně prchali z kin), sovětští chlapci na tom jsou o poznání lépe. Ujme se jich sovětská jednotka a bojují s ní jako její součást... Těžko věřit tomu, že v krutých bojích se měl někdo čas starat o jakékoliv dítě u jednotky... No a pak tu máme dobu normalizace kdy film vznikl, potřebu tlačit přes city na strunu přáteství se Sověty... Ne nadarmo se Borýsek dostane od svých k jednotce Ludvíka Svobody. Být jen u Rusů, nemělo by to ten internacionální bratrský potenciál. Sověti jsou hodní, dovezou Borýska do Čech přímo tam kam potřebuje atd... Film jsem viděl bez titulků, takže první polovinu jsem lovil v paměti ruská slovíčka jak Cousteau stříbrné talíře ze španělské galeony. Prý je i verze s titulky, ale nikde jsem o ni nezavadil. Hošík mi byl sympatický a chvilkami to bylo lidsky milé, bohužel pořád z toho čpěla ta propaganda. Bojuje se spíše na začátku snímku a většina válečné techniky (té sovětské i německé krom pár kubelwagenů) je nedobová. Vtipné na tom je, že jediná skutečně autentická technika používaná Rusy jsou americká vozidla v podobě Jeepů a Dodge WC :-). Ale tak to zkrátka bylo. Nakonec tedy dávám za jednu rudou hvězdu.* ()
Já vím, že komentovat tento film je velmi nevděčná věc. Blbci, kteří každý film, který vznikl v SSSR, a priori považují za komunistickou propagandu, si budou dál stát na svém, aniž to třeba vůbec viděli, a normální divák si udělá úsudek sám. Přesto podpořím druhý tábor. Tento film nenabízí politiku, ale obyčejný lidský příběh, byť v možná trochu přehnaně patetickém hereckém projevu hlavního hrdiny. 50% ()
Hrdinství Rudé armády se muselo připomínat takřka neustále a oslavující motiv se neobjevoval jen u válečných filmů pro dospělé, ale občas také i ve filmech pro děti, ve kterých se právě děti bojů nějakým svým přičinění zúčastňují. Sovětská kinematografie jich má spoustu. Třeba ´Polonez Oginskogo´ (1971), kde desetiletý chlapec pomáhá partyzánům během odstřelování železničního viaduktu. Československé snímky, většinou ve spolupráci se sovětskými filmaři, jsou skromnější, ale hrůzy války i tak nevynechávají, viz ´Práče´ (1960). Je to případ i tohoto snímku, ve kterém je nacistická zlovůle ukázána hned v prvních minutách. Potom se to už jen veze v naivním dějovém balastu, právě se zaměřením na dětské diváky. Snaha o srdcervoucí etudu se smutnou matkou svého padlého syna však bohužel nevyšel. Je to až moc natahované a že je to matka válečného hrdiny, na kterého může být a je pyšná, je po divácké stránce jasné hned od prvních okamžiků. Plně ideologický film o válečném hrdinovi Rudé armády v dětském pojetí číší až moc svou agitační naivitou, čímž naprosto ztrácí na zajímavosti. Zajímavé je, že se tvůrci ohledně charakteru desetiletého Boriska zřejmě inspirovali devatenáctiletým Aljošou ve filmu ´Balada o vojákovi´ (1959). ()
Když se začne do hodnocení filmu míchat politika, je to špatně. Má se hodnotit film jako takový. Ne kdo jej natočil a v jaké době, a jaká je tam nebo byla vláda. Nu, k filmu samotnému. Odborná práce je zde sice znát, kameraman umí, ale dějově je to značně nevyvážené a místy i hodně hlucho. Možná je to tím, že neumím rusky, a tudíž mi asi pár věcí uteklo. Snímek je alespoň zpočátku akčnější než práče, ale Borisek si mne nezískal, kdežto Práče ano. Přesto i tomuto filmu nemohu tu profesionalitu upřít a kdybych se místy nenudil, dal bych klidně o dvacet více. ()
I když jsem tento film viděl několikrát v kině v rámci povinné projekce pro ZŠ, tak i bezmála po třiceti letech nemám důvod se na tento film dívat očima zahořklého nebo jinak labilního diváka. Pro mě politická agitka není zahlédnout rudou hvězdu na klopě, proto mi ani neunikl okolní příběh a pozoruhodné detaily, které mnohdy dnešním strnulým filmovým tvůrcům v jejich tvorbě chybí. ()
Reklama