Režie:
Roman PolańskiScénář:
Rafael YglesiasKamera:
Tonino Delli ColliHudba:
Wojciech KilarObsahy(1)
Nejmenovaná jihoamerická země těsně po zhroucení diktátorského režimu: v osamělém pobřežním domě očekává Paulina Escobar (Sigourney Weaver) návrat svého muže z hlavního města. Gerardo Escobar (Stuart Wilson) byl jmenován za předsedu výboru, jenž měl vyšetřit porušování lidských práv za starého režimu. Gerardo se však zpozdí kvůli píchnuté pneumatice. Když se Gerardo konečně dostaví, není sám. V jeho doprovodu se nachází cizinec: Dr. Miranda (Ben Kingsley), v němž Paulina rozpozná muže, jenž ji před 15 lety trýznil a vícekrát znásilnil... Roman Polanski a jeho zpracování divadelního kousku Ariela Dorfmana. (Pohrobek)
(více)Recenze (127)
člověk by nevěřil, jakou atmosféru dokáže vytvořit jedna místnost a tři neuvěřitelný herci ()
Ústřední trojice skvělá, Kingsleyho asi nejslizší role. Komornost mi nevadila. Během sledování sem čekal, že opravdu nebudu vědět, zda Kingsley je vinen či ne. Ale ta vratkost se pak vytratila - chci říct, že je škoda, že ta nejistota nebyla vyhnaná až do někam. Trochu se drželo při zdi, narozdíl od Polanskiho Rosemary, kde jeden opravdu nevěděl...70% ()
Intenzivní thriller s vynikajícím scénářem a herectvím všech tří zúčastněných, jimž spolehlivě vládne emocionálně nabitý výkon Sigourney Weaver. Atmosféra skrze subjektivní naraci je dokonce mnohem hutnější, než kdybychom měli možnost nahlédnout do traumatizující minulosti pomocí flashbacků. Také to dodává filmu nejednoznačnost a gradaci. Polanski tuto látku prostě drží pevně v ruce. 90% ()
Traumatizovana Paulina osamele ceka doma na sveho manzela Gerardo, ktery byl na setkani s prezidentem, pribeh se odehrava v jedne jihoamericke zemi po svrzeni diktatury, a prijizdi domu v cizim aute, protoze pichl pneumatiku. Muz, ktery nabidl pomocnou ruku a dovezl Gerarda domu, je Paulinou obvinen a zacina tuhe drama v podani tricleneho hereckeho ansamblu. Film se mi tezko hodnoti, ale co vim urcite, ze me nechal naprosto klidne chladnym, cemuz se divim uz kvuli dobrym hercum a jejich projevu. Zpracovani jez nesedne kazdemu. 55% ()
Jelikož se do kin chystá "Carnage" (a já se chytám na to), rozhodl jsem se oživit milé vzpomínky a oprášit mlhavou vzpomínku ta jednu starší Polanskiho divadelní konverzačku. Jestli mistr, který léta setrvává na mém soukromém piedestalu s cedulkou "nejlepší režisér" a tímto filmíkem nastavenou laťku alespoň přeleze (anebo i trochu podleze), máme se na co těšit. Není totiž nic lahodnějšího, než pozorovat práci umělce, který vystačí s málem. Tři herci, všichni citlivě vybraní, dva v souladu s historií (Sigourney Weaver, křehká a zároveň silná, jak ji známe z jejích akčně-horrorových trháků, Stuart Wilson klaďas podle xichtu), jeden proti ní (Gándhí Ben Kingsley jako ...sporná osoba) udělají během hoďky a půl v domě a blízkém okolí takovej šrumec, jako se to leckomu nepovede se stamilióny na CGI - ale to jen mlátím brázdnou slámu. Všichni jsou skvělí, ale posledně jmenovaný v poslední čtvrtině filmu (modří už vědí) předvede cosi, co Vás, a toi když jste fascinováni celou dobu projekce, naprosto rozseká. Respekt. Přestože se někdy zdá, že autor divadelní předlohy Ariel Dorfman sklouzává k jakémusi klišé, ukáže se vzápětí, a to bude asi i Polanskiho podlým přispěním, že jsme jako diváci hnusně oprcáváni a všechno je TEDY MOŽNÁ trochu jinak. Otázky, jimiž nás text zahrnuje (spravedlnost? trest? pomsta? bezzubost demokracie? povaha zločince? a mnohé další) sice ze vyjasněním nespěchají, ale * přinejmenším v tom smyslu, že je divákovi předáváno množství dat * mnohdy a bez skrupulí zodpovídány. To, že kamera i na malém placu a s pouhými třemi xichty dokáže zásobit oko po 99 minut hezkými obrázky je v případě Polanskiho samozřejmost. Nepřestane mě udivovat ani to, jak neomylný je ve výběru těch, kteří jeho filmy opatřují soundtrackem. Kilarovo rozvinutí Schubertovy kompozice, která dala hře i filmu jméno, se nezapře a je skoro tak chytlavé a pohlcující, jako přispění k následující Polanskiho "Deváté bráně", která zcela nepochopitelně na ČSFD přetrvává v modrých číslech. Hanba! ()
Polanski si možná vystačil s jednou místnůstkou a třemi herci, ale taky na úkor vtažení do děje (vážně by se hodily nějaké mučivé flashbacky při Paulině vzpomínání). Rozjezd parádní, ale postupem času, kdy se stále víc tlachalo a děj se nešinul kupředu, mi vlastně bylo úplně jedno, jak to s nebohým Kingsleym na té židli dopadne. 6/10 ()
Mám značně rád Polanskiho rukopis, je to stará podšitá režisérská lištička! Vlastně mám celkem rád i jeho subjektivně méně povedené filmy. Ale tohle není ten případ. _____ Cecky, střelivo a propocený kalhotky místo roubíku - konečně od Vetřelců zase Síga podle mýho gusta. _____ Potenciál scénáře je vytěžen na maximum a DEATH AND THE MAIDEN tak připomíná precizně vylízaný talíř té nejlepší polívky od maminky! ()
Kto tvrdí, že sa nedá divadelná hra preniesť na filmové plátno ešte nevidel "Death and the Maiden". Ukážková réžia sa pripomenie viackrát, ale čo by som obzvlášť vyzdvihol je ústredný hudobný motív. Ten počuť v plnej kráse len v otváracej a záverečnej scéne. A práve v týchto pasážach je radosť sledovať vlastné vnímanie hudby. Zatiaľ čo si v úvode rutinne prejdete melódiou, Vás v závere bude empaticky bodať každý jeden tón. Tak je to aj s myšlienkou "nepotrestaného zločinu", na ktorý sa dá pozrieť z dvoch rôznych pohľadov, pričom ten objektívny býva väčšinou odmerane slepý. Zápletka správne tajomná, postupne odhaľuje indície a operuje na priestore 5x5 metra. Jednoducho Polanského parketa, ktorý si vystačí s odľahlým sídlom odstaveným od elektriky a tromi výbornými hercami s nevyjasnenou minulosťou. Veľká škola umenia, ktorá nie je pre každého. ()
I když Polanskeho považuju jako jednoho z nejlepších režisérů, tak toto je asi první film, u kterého jsem se docela kousal nudou a těšil se na konec. Možná že i nejslabší kousek, který jsem od něj zatím viděl. Děj je jednoduchý. Kdysi týraná žena narazí ve svém domku na člověka, který za ony hrůzy údajně může. Ten však vinu samozřejmě popírá. Do třetice tu máme manžela Sigourney, který neví, na či stranu se přiklonit. Tři lidé v jedné místnosti vytváří psychologický nátlak jeden na druhého. Konec nijak nepřekvapil. Třeba se ale někomu zalíbí. ()
Drama postupně stupŇované odhalováním pravdy mi tak úplně nesedlo, zase tak šokující to nebylo a děj se dal lehce odhadnout. ()
Ne vždy se podaří převést divadelní hru na plátno... v případě tohoto psychologického thrilleru, se to povedlo téměř na výbornou. A to i přesto, že ani jednoho z hlavní trojice (dvojice) herců příliš nemusím. Jenže, výkon Sigourney Weaver je prostě bezchybný a stejně tak i Bena Kingsleyho. Když se k tomu režijně přidá Roman Polanski, který atmosféru budovat umí (což zde opět předvedl), je zaděláno na silný zážitek. To hlavní se odehrává v domě... soud a dění kolem něj, do poslední chvíle nevíme, jak to opravdu je a komu vlastně držet palce. To jsou ty nejsilnější části filmu, tady herci a Sigourney obzvlášť excelují. Ale potom přijde finále... to je možná na Polanského trochu netypické, alespoň já čekal něco jiného. Jenže Smrt a dívka je podle divadelní hry, tedy možná proto tak... 80% ()
Se smrtí a dívkou přichází k divákovi skutečné drama. Konverzační thriller, kdo by si byl pomyslil, že je to možné. A přece je. Charaktery, ač jen tři, jsou tak pečlivě vysoustružené, emoce věrné a dialogy silné, až si sledující chvílemi připadá jako by byl přímým účastníkem. Řekla bych skoro bohužel... na tahle témata se mi nekouká snadno, nejsem úplně ideální cílovkou, ale to je čistě problém na mém přijímači. Tedy oproštěno od subjektivních pocitů říkám, fantasticky napsané, bravurně zrežírované a ještě lépe zahrané intimní drama, které rozhodně stojí za vidění. Čtyři hvězdy s naprostým přehledem a jedna velká pátá za závěr. ()
Paráda. Herce do tohoto filmu vybrali parádně. Stuart Wilson vysloveně sedí do role ušláplého manžílka. Zato Kingsley by v roli znásilňujícího dozorce i seděl, ale když vidíte jeho vyděšené oči, tak ho litujete, že se dostal do spárů Sigourney. ()
Představa o vrcholku kopce s názvem "divadelní umění ve filmu" mi byla plně vštěpena až díky tomuto Polanského dílu, které nešetří stupňující se napětí na tak malém časovém horizontu a o toliko třech hercích. Výtečná Weaver a strhující Kinglseyho koncert vyšperkoval Schubert svým dosti pochmurným a pocitově až tísnivým dojmem působícím smyčcovým kvartetem D minor pojmenovaném jak jinak, než Der Tod und das Mädchen. Hudba tady nemá funkci podkresu, nýbrž je velmi zásadní složkou dějové roviny a okoření již tak dosti silný emotivní zážitek! ()
Hra na kočku a na myš do úplného finiše. Divácky vděčná divadelní předloha nabízí možnost pro herecký koncert třech osob, který je bezezbytku naplněn. Polanski na malém prostoru předvádí své maximum a za sebe přidávám, že se konečně začínám těšit na jeho nový snímek Bůh masakru, jenž se bude odehrávat na podobně úzké ploše. ()
Dobré, poutavé. Jen ten konec byl takový divný. - Sigourney je prostě super herečka. ()
Némůžu jinak, ale opět skvělé 9/10 ()
Film ve kterém si úplně nejste jisti, zda Paulina (Sigourney Weaver) je blázen nebo podle otřesných vzpomínek poznala lékaře, který ji před 15 lety znásilňoval... Co dodat - překvapující a přesvědčivá Sigourney Weaver. ()
Film s dobrou pointou a vznikajícím Kingsleym. Polanski opět nezklamal. Jediné co mě občas iritovalo byl herecký výkon Sigourney Weaver, který příliš důrazně připomínal, že se jedná o film podle divadelní předlohy. ()
Dokonalá psychologická záležitost! Sigurney Weaver zde předvádí svůj zcela jistě nejlepší výkon, i přes lži, které využívá, je vidět křehká a narušená duše dívky/ženy, která touží po spravedlnosti, i když si sama není jistá, co si pod tím představit. Ben Kingsley zahrál taktéž výbornou roli zločince, který až do posledních minut úzkostlivě tajil svou minulost a tvrdil, že je zcela nevinen a já mu většinu času bezmezně věřila. Výborná záležitost byť s velice drsnou a krutou tématikou. ()