Režie:
Sofia CoppolaScénář:
Sofia CoppolaKamera:
Lance AcordHrají:
Bill Murray, Scarlett Johansson, Akiko Takešita, Anna Faris, Giovanni Ribisi, Takaši Fudžii, Nancy Steiner, Kei Takyo, Makisuke OkamuraVOD (3)
Obsahy(2)
Jak se asi řekne japonsky „Stojí to za..."? Moderní Tokio ve své supervelkoměstské anonymitě. Agresivní, pulzující, nevšímavé, fascinující, zábavné i odtažité... Cizí – alespoň pro dva Američany, kteří se tady náhodou ocitnou ve stejnou dobu – a ve stejném hotelu. Herec Bob má v Tokiu natáčet reklamu na whisky, o hodně mladší Charlotte doprovází manžela fotografa. Oba si tady připadají ztracení, nerozumějí jazyku, kultuře; oba mají spoustu času – a oba trpí nespavostí. Náhodné setkání, pár společných dní a pocit blízkosti pomáhají oběma překlenout osamění v neznámém prostředí – a možná oba dva získají i něco navíc... (Česká televize)
(více)Recenze (1 222)
No když sem na to prvně koukal tak sem čekal cokoliv ale film mě úplně dostal a z toho závěru sem byl úlně v prd....no měl sem slzy na krajíčku. Dodnes nevím co Bill Murray šeptal Scarlett do ucha a nenechám si tu iluzi vzít žádnýma úvahama ani zjištěníma. To co jí ríkal je jen pro ni ()
Film, který jsem už mockrát viděl a ještě ho mockrát uvidím. Jsem rád, že je zařazený na mé polici s dvd a čeká na moji náladu - až se zase budu chtít ztratit s Bobem a Charlotte... ()
3,5*. Tento film mi je svojim vyznením veľmi blízky, lenže to nezatieni smutný fakt, že dej by sa dal zhrnúť do jednej vety a je natiahnutý na vyše hodinu a pol! Mnoho scén zbytočných, dokonca až samoúčelných za cieľom pobavenia diváka, pritom ani k samotárskej nálade snímku nepomôžu. Toto mal byť tak hodinový film, bohužiaľ. ()
Nemám slov. Záčátek? Pohled na krásný zadeček Scarlettin. Krása, romantika, hledání sebe samého, jednoduchost, herecké výkony, režie a mohl bych pokračovat dále. Bill Murray a Scarlett Johansson byli naprosto skvělí a opravdu se k sobě hodili, oba dva osamělí v cizím městě, v jiné zemi. Sofia Coppola mě překvapila strašně moc (ona to režírování asi bude mít v krvi, nemyslíte?). A konec? Žádný přiblblý happyend, ale něco naprosto neskutečného. ()
Nudná romantická uspávačka, ztracený čas. ()
TOP100 || ()
Smutné, chvílemi zajímavě působivé, celkově ale přeci jen trochu postrádající více...prostě více něčeho co by to trochu oživilo. ()
Moc povedená romantická komedie. Málo řečí, jen skvělý scénář. Fakt se mi to líbilo. Bill Murray asi v životní roli. Co víc napsat, vše už napsali ostatní. Jsem rád, že jsem se konečně stal tím, kdo viděl Ztraceno v překladu, a to jako 12 376. na CSFD :). ()
Film obecně je velmi příjemný a zajímavý, skvělé herecké obsazení. Jediné co mi hodně vadilo, že mi připadalo, jakoby polovina humoru byla založena na tom, že Japonci jsou divní a směšní a že když mluví japonsky a není jim rozumět tak je to jakože vtipné. To mi připadá dost trapný humor. Něco jako když se někdo směje Vietnamcům, když špatně vyslovují češtinu. Když někdo jede do ciziny, měl by se naučit základy jazyka a amíci by neměli čekat, že se svým jazykem domluví všude, kam přijedou. To mě hodně mrzí u tohoto filmu. ()
Mě se Lost in Translation líbil, působil na mě ladně. B. Murray a S. Johansson byli skvělí, jejich setkání a dialogy, při kterých si mnohdy neměli co říct, na mě působily realisticky. Je také zajímavé vidět, jak se dva odlišné světy, které jsou si paradoxně tolik podobné, dokáží tak silně sblížit. Nadchlo mě to uchopení zoufalství a vyhledávání jakéhosi porozumění, přesto mi ten film, tak nějak proplul mezi prsty a tím pádem byl ten intenzivní dojem mnohem chabší. ()
Tohle je tak silně atmosférický film, pohodový ale zároveň citový. Vyjádřit atmosféru samoty, sblížení, a nechat ji projevit v každém detailu to už chce nějaký režisérský um. K tomu si přičtěte roli psanou přímo na tělo pro Billyho, a naprosto úžasnou Scarlett. Právě v tomhle filmu jsem si povšiml jejího talentu a dokonalého citu pro vyjádření něčeho tam hluboko. Záběry když jen tak sedí na okně, krása. Hudební doprovod, úsměvné prvky. Nejsem žádný cíťa, ale toto ve mně něco zanechává a působí mi zvláštní pocit. Paní Coppolová, moc Vám děkuji. ()
Když jsem na konci titulků viděl R 17+ nejdříve mi proběhlo hlavou proč 17? Vždyť tam oproti jiným filmům téměř nic nebylo. Hned jsem si ale uvědomil že je to jedno, pod 17 let se to bude zamlouvat každému stému divákovi? U starších každému pátému? Desátému? Padesátému? V podstatě na tom nezáleží. Mě to nadchlo a chytlo opravdu hodně. Drama/Komedie/Romantický. Ty druhé dva žánry hrají tak minoritní roli že se skoro ani nemusí zmiňovat. Zato tagy deprese, samota. To zní poměrně zajímavě. Dlouho jsem se tomuhle filmu vyhýbal. Těch prvních 7 let, do roku 2010 bych to asi ocenil jen málo. Ty roky potom už bych hltal plnými doušky. První zhlédnutí sice nepřišlo zrovna v nejlepším stádiu mého života, ale možná o to víc se mi to líbilo. Hodnocení filmu je dost rozporuplné. Skoro mě napadá, že ti, kteří něco podobného prožili (prožívají) to hodnotí stejně vysoko a dobře jako já. A ti kteří ne, těm to zase nic neříká. Nedokážou se s tím ztotožnit a je to pro ně jenom 98 minut podivného rádoby artu. Krize středního věku v 24 letech? Skvělý Bill Murray. Neuvěřitelná cutie Scarlett Johansson, to jak je přirozená a s minimem líčení je snad ještě lepší než v současných filmech. Nezdá se mi že by nějak zaostávala za Murrayem. Jsou parádní dvojka. Bez Japonska nebo jiné "exotické" země by to nebylo ono. Hatts off pro Coppolu, protože tohle je awesome a je to opravdu dcera svého otce. +Murray. + Scarlett. + "I just don't know what I'm supposed to be." +"It gets a whole lot more complicated when you have kids. Your life, as you know it... is gone." + "I just feel so alone, even when I'm surrounded by other people." ()
Asi tak v polovině mě to přestalo bavit. První polovina byla skutečně zajímavá - reklama na whisky v Japonsku pobavila. Ale to je asi tak všechno. Nechápu vysoké hodnocení zde. Ale já jdu většinou proti davu, takže je to asi správně. :) ()
Upřímně, přijde mi to jako velmi průměrný film a nechápu, co na tom ostatní vidí. Před zhlédnutí jsem se obával zasazení příběhu do mého ne příliš oblíbeného Japonska, ale těšil jsem se na kvalitní romantické drama z 21. století, kterých zas tolik není. V prvních minutách však přišlo milé zjištění, že hlavní dvě postavy také nemají Japonsko moc v lásce a navíc přišlo několik solidních pobavení. Po chvíli film začal ztrácet vtipné momenty a tempo zpomalovalo, stále jsem se ale udržoval v napětí a čekal na konec. Naděje emocionálního endingu ale byla všechno, co jsem dostal a film jsem tedy vypínal se značným zklamáním. Asi jsem čekal něco jiného nebo bych film o samotě v cizí zemi pojal jiným způsobem, místo v překladu jsem se spíš ztratil v rozpačitých dojmech a film je pro mě hořkým průměrem. ()
Prekvapilo ma, ako dlho po skončení filmu so mnou v myšlienkach zostali obe hlavné postavy. Lost in Translation dokáže osloviť široké publikum práve preto, že pracuje s pocitmi a situáciami, ktoré má množstvo ľudí odžité. Každý divák si tak za slovným spojením spriaznené duše môže predstaviť to svoje. Vo výsledku ide o zaujímavý tanec univerzálnosti s intimitou. Taká tichá, pekná a nežná filmová chvíľka. ()
Chvíľami mi prišlo, že si z Japoncov uťahujú až moc, ale vo výsledku šlo o milú reklamu na Tokio. Sofia nedostala do vienka zrovna balík a možno aj preto nadobudla dojmu, že všetko čo natočí, vo filme aj použije. Dostáva sa nám tak aj mnoho prázdnych záberov a celých scén zachádzajúcich do trápnosti. To malo zostať v strižni. Ak však privriem oko, za prítomnosti týchto pasáží je myšlienka ešte výraznejšia. Skrátka, nech ste kdekoľvek, všetko vidíte v lepšom svetle, ak je tam s vami niekto, s kým si rozumiete. To bol aj prípad dvoch ľudí, ktorým by ste mohli kdečo závidieť, ale oni šťastní neboli. A v okamihu by vymenili dvojmiliónový honorár či ambiciózneho partnera, za niečo tak banálne a pritom toľko vzácne. Film by som sa nebál si pozrieť znovu. ()
Krásný poetický film,který pohladí na těle i na duchu.. na nic si nehraje ukazuje jen věci,které se mohou stát komukoliv z nás a proto vás tak chytí.. je to prostě sám život kde akorát hlavní roli hraje B.Murray a Scarlett Johansson.. ()
Něco tak krásného, úsměvného a zároveň smutného jsem už dlouho neviděla. Bill Murray byl okouzlující a Scarlett se kněmu jako herecká partnerka skvěle hodila. Není to film u kterého byste se váleli smíchy, spíš se jenom tak usmíváte, ale za to krásně a s hřejivým pocitem u srdce. Naprosto mě dostala scéna kdy Marray točí reklamu a tamní řežisér mu japonštinou asi tak dvě minuty říká co má dělat a tlumočnice to přeloží asi jako tři slova...nádhera..a skřipec na saku? To taky.. ()
Nic až zas tolik zvláštního. Vlastní příběh o setkání dvou osamělých lidí je banální. Takový příběh ze života zachycený dokumentaristickým způsobem. Pocity izolace a životní vykořeněnosti tu umocňuje lokalizace příběhu do velkoměsta Japonska, kde si člověk připadá utopený. Nakonec se vlastně nic nestane a oba hrdinové se opět vracejí zpět do svých životních rolí. Díváte se na možnost vztahu, jakousi výpomoc v těžkých chvílích. ()
Chtělo by to pasterizovat Sofio! To říkám jen proto, aby snímek déle vydržel, jelikož vyprchává jak bublinková minerálka (ne, že byste snad mohli minerálku pasterizovat, že?). ()
Reklama