Obsahy(1)
Televizní zpracování stejnojmenné povídky z knihy J. Johna Dořini milenci a jiné kratochvíle. Po padesáti letech od premiéry vám nabízíme příběh dávné nenaplněné lásky, jenž ožívá ve vzpomínkách starého pána (O. Sklenčka). Jako mladý důstojník (J. Satoranský) si užíval pestrého života s hezkými paničkami. Až potkal paní Bohdanu, lékařovu ženu (K. Fialová). Horoucně se do ní zamiloval a pokusil se ji svést, ale jiskřivě rozmarná žena ho mátla svým intelektem a představivostí i schopností snít. Neporozuměl jí, polekal se a nakonec před ní utekl. Až jako starý muž Bohdaně porozumí… (Česká televize)
(více)Recenze (6)
Koukám, že recenzista z ČT viděl tu hru tak do poloviny. Pochybuju, že o tohle autorovi šlo. K filmu: Zpočátku, zdálo se, parádně rozehraná partie se zajímavým retroperspektivním dialogem se sebou samým; hlavního hrdiny, kterého v pozici nostalgizujícího starce brilantně ztvárnil Ota Sklenčka. Kapánek jiný drajv to nabralo, když na scénu nastoupila "hlavní hrdinka", pomatená Bohdana. Její oscilace mezi několika poruchami osobnosti (tipuju to na F30.1, F20.1 a F23.0) rozhodila nejen mladého důstojníka, ale i celý komorní nádech inscenace. Tak, jak už to při styku s těmito typy bývá. Teprve až zmizela, tok příběhu se zase vrátil do klidného koryta a plynouce dál, sdělil divákovi pravou podstatu, popisujíce ani ne tak podlomené sebevědomí, ale spíše katarzi, díky intuitivnímu úprku od étericky rozmarné (to je kulantnější charakteristika diagnozy) k "obyčejné", ale o to cennější, vzácně moudré Marii Rafaele. To s těmi dlažebními kameny sice nebylo úplně špatné, ale viděl bych to jen jako ojedinělou světlou chvilku, v jinak potemnělé ale současně vychytrale manipulativní mysli paní primářové. Čím to je, že se na sebe člověk dokáže pořádně podívat, až když je starý? ()
Starý Sklenčka nadlesní se probírá fotoalbem všech děvek z Domažlic a Písku. Hovoří s mladým Sklenčkou adjutantem, což je Satorantský. Velice realistický příběh. Taky to dělám, zvlášť v opilosti-s touhle jsem měl mít něco, jé na to sem se měl vysrat, tolik peněz mě stála a postupně mě ničila. Do toho mu vbíhá antisexuální Vlasta Chramostová v zástěře a jebe jej za vše, jako moje žena. Nekouřit, nežrát, nechlastat, nedýchat! Kladu si otázku, zda to Jarda Novotný točil jako komedii? Je to moc pravdivé a smutné, zvlášť pro nás starce. A do toho paní primářová, Květa Fialová, co vidí jen ptáčky, slunce, květinky a žádný sex! To je k vzteku. ()
Půvabné televizní zpracování povídky Jaromíra Johna. Mohlo to podle mne klidně skončit už postesknutím starého pána, že každý muž asi někdy potkal ve svém životě krásnou a nedostupnou paní Bohdanu, na kterou nikdy nedokáže zapomenout. To myslím byla totiž skutečná pointa celého úsměvně nostalgického vzpomínání, nic dalšího už ani nebylo potřeba dodávat, trochu nadbytečně to totiž vyznění snímku jen rozmělnilo. To se ale nicméně týká asi víc předlohy, protože scénář ji nejspíš jen věrně respektoval. I tak ale dávám známku nejvyšší, protože inscenace nese všechny znaky kvalitního umění, nikoliv jen povrchní televizní zábavy. Dokonce i Ota Sklenčka, který mi jinak příliš sympatický nikdy nebyl, zde působil nezvykle rozšafně a s uvěřitelným moudrým sebeironickým nadhledem. ()
Váš báchorný zjev, milostivá paní, jakož i nahlížení do klidné hlubiny svého mužství, na to se věru nezapomene. Byť úvod naznačuje, že Satoránský bude Sklenčkovi hodinu sekundovat v sentimentálním žvanění, záhy (totiž od Sklenčkova samolibého úsměvu nad nářkem svedených a oklamaných slečinek) se ukazuje, že toto "TV drama" bude stát za to. A ještě za tějc, když mladý pan leutenant chudák netuší, že má co do činění s Květou Fialovou. Po nějakou dobu to dokonce vypadalo na pět hvězd. K závěru (počínaje nedostatečně zpracovaným zdůvodněním vycouvání z další schůzky) je to unavenější, sice stále zvěstné, jenže finální vteřiny to přece jen překlopí (neprávem) do té sentimentality. Přesto je s podivem, že pozdější autor sebeparodických Dalskabátů uměl tak podařené tv inscenace. Ačkoli s těmi Dalskabáty by ladilo, že stávající výsledek adaptace Paní Bohdany je kouzlem nechtěného, že rež. Novotný bezděky vytvořil něco, co dává intenci předlohy pořádně na frak (anotace ČT tuto domněnku podporuje). Čímž by celá věc dostávala nový rozměr a tím spíše by bylo záhodno věnovat Novotného tvorbě patřičnou pozornost (a to i v případě, že dával předloze na frak záměrně). Každopádně lze v tomto díle volně proplouvat nesčetnými vrstvami na škále vážno - komično - parodično - sebeparodično. Dík Marthovi za upozornění, nedík ČT za "za chvíli AZ kvíz". ()
A pak že jsou to ženy, které neví, co chtějí. Mladý důstojník je znuděn stále stejným sváděním dívek a žen, když se mu ale do cesty připlete lékařova manželka, která reaguje notně odlišně, je zmaten, a to natolik, že nakonec z potencionální aférky rychle vytěká. Což mu ale nezabrání, aby ze svého fiaska později těžil. Škoda toho notně sentimentálního konce. ()
Reklama