Scénář:
Morrie RyskindKamera:
George J. FolseyHudba:
Frank ToursHrají:
Chico Marx, Harpo Marx, Groucho Marx, Zeppo Marx, Oscar Shaw, Mary Eaton, Margaret Dumont, Barton MacLane, Kay Francis, Basil Ruysdael, Cyril RingObsahy(1)
V prvním filmu bratří Marxů představuje Groucho majitele hotelu, který se snaží obrat o peníze úplně každého: od nevinných poslíčků až po zazobané matróny jako je paní Potterová (Margaret Daumont). Chico a Harpo se zde zase objevují jako hoteloví švindlíři, které Groucho okamžitě odhalí, když se jim otevřou poloprázdné kufry. "Až odsud budeme odjíždět, budou plné," ujistí ho Chico. Když paní Potterová s hrůzou zjistí, že jí zmizely všechny šperky, Chico s Harpem nejenže pomohou k úniku neprávem obviněného hotelového zaměstnance Boba Adamse (Oscar Shaw), ale také naleznou ztracené šperky, chytí do pasti pravé viníky a ještě stačí dát dohromady Boba s jeho láskou Polly Pottersovou (Mary Eaton). Tato ztřeštěná komedie, doplněná hudbou a texty Irvinga Berlina, obsahuje ty nejparádnější kousky bratrů Marxových, včetně Grouchovy aukce pozemků, bláznivě legračního rozhovoru o viaduktu a zásnubní party Polly Pottersové. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (20)
Jedná sa o prvý celovečerný film bratov Marxovcov, predtým natočili jediný kraťas. Akoby čakali na zvukový film, má to v sebe logiku, lebo Grouchov humor tkvie predovšetkým v lavíne verbálneho humoru, z tejto trojice bol pre mňa vždy najvtipnejší. Kokosové orechy sú však doplňované nevyhnutnými tanečnými scénami, ktoré boli v tom čase v móde, ale bohužiaľ pôsobia kontraproduktívne. ()
První film bratří Marxů vychází z jejich úspěšného vaudevillového představení. Dlužno dodat, že se tu všichni tři ještě hledají (o čtvrtém Zeppovi se toho mnoho říct nedá). Groucho je tu asi nejvyzrálejší, ale jako by si svým cynismem nebyl úplně jistý a nepůsobí tak suverénně jako v pozdějších komediích. Chico je tu zatím spíš hloupý a natvrdlý než mazaný strůjce úžasně nesmyslných plánů a Harpo je tu ještě absolutně anarchistický, iracionální a nezvladatelný. Groucho vede napůl zkrachovalý hotel na turisticky úplně nezajímavém Kokosovém pobřeží na Floridě a Chico s Harpem do něj přijedou s úmyslem ukrást, co se dá. To se daří zejména Harpovi. Zápletka se jako obvykle točí kolem lásky mladého páru, kterou se snaží zničit kvůli tučnému věnu nevěsty vychytralý svůdník. Chico s Harpem se ale postarají, aby závěrečná velkolepá zásnubní hostina, kde jsou hosté v kostýmech, dopadla tak, jak má. Taneční a hudební čísla, i přesto že jejich autorem je legendární Irving Berlin, jsou hodně slabá a do filmu se zrovna dvakrát nehodí. ()
Příběh je takový, aby se něco dělo. To je u podobné, v podstatě estrádní, záležitosti v pořádku. Kdysi jsem viděl nějaký film Marxů, a dost mě to bavilo. Tohle je trošku slabší, ale pravda, rozjížděli se. Neskutečně krásné ženy, úžasně zábavný Harpo, ten mě fakt baví Naopak mi nesedí Groucho, jeho humor mi přijde dost jako na sílu tlačený konstrukt. ()
Nevím, zda to bylo mým uspokojením z pár hodin předtím viděných Kobylkářů, musím však říct, že filmový debut bratrů Marxových mě hodně zklamal. Osobně vidím příčinu v tom, že hlavní protagonisté, řečeno s naším Dědictvím, ještě "neznají mapu". Groucho ještě tolik nehýří svými škodolibými, gepardím tempem pronášenými replikami (v tomto případě by se to ale dalo pochopit, zvukový film tehdy na svém dortu sfouknul teprve druhou svíčku), což, jak už jsem v minulosti několikrát psal, dokážu přes své divácké srdce přenést jen s velkou nepravděpodobností. Tradiční pokušitelé Chico a Harpo místy balancují na hranici trapnosti a nejmladší Zeppo bohužel nepřichází s podobně originálním charakterem jako sourozenci. Osobně si také myslím, že Marxovi nemuseli své divadelní představení evidentně doslovně interpretovat - mám konkrétně na jazyku lyrické vsuvky. Ano, pořád se s razancí kolovrátku o nich zmiňuji negativně, ale zde ještě více zmačkávají a natrhávají tento pomyslný cenný papír, jakým neotřelost Marxových je. Nechci se pouštět do svých tradičně bizarních (a většinou mylných) teorií, ale mám dojem, že snad ani v kontextu doby se takto koncipované dílo příliš nehodí na plátno, ale nanejvýš tak do dalšího marxovského teritoria - vaudevillu. Navíc, když svůj dojem porovnám například s podobně rozporuplně vnímanými následovníky (např. Kachní polévka, kterou jsem si v rámci volného cyklu zopakoval), nenacházím ani to málo trpělivosti, abych se někdy v budoucnu znovu ubytoval v Hotel de Cocoanut, a to i přesto, že třeba takovou aukci okolo nedaleké pláže pod taktovkou mého kníratého oblíbence jsem si užil dosyta. 40% ()
Trochu škoda, že ten skvěle švihlý humor narušují taneční a pěvecká čísla a romantická zápletka. Ne snad, že by ta čísla byla nepovedená a romantika otravná, to vůbec ne, naopak všechno je to velmi kouzelné (a navíc hudbu dělal Irving Berlin!), jenže fórům bratrů Marxových se to staví do cesty a brzdí je to. "Myslete na možnosti, které Florida nabízí. Před třemi lety jsem přišel na Floridu a neměl ani cent. Teď jeden mám!" ()
Reklama