Režie:
Mike CahillScénář:
Mike CahillKamera:
Markus FördererHudba:
Will BatesHrají:
Owen Wilson, Salma Hayek, Nesta Cooper, Jorge Lendeborg Jr., Ronny Chieng, Steve Zissis, Joshua Leonard, Madeline Zima, Bill Nye, Slavoj Žižek, DeRon Horton (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Greg (Owen Wilson) je nedávno rozvedený muž, jehož život se rozpadá, když v tom potká Isabelu (Salma Hayek), která je přesvědčena, že znečištěný a zlý svět kolem nich není skutečný. Věří, že žijí v ošklivém, drsném, ale simulovaném světě počítačovou animací, uvnitř krásného, mírumilovného, „skutečného“ světa blaženosti. (PhoenixTears)
(více)Videa (1)
Recenze (62)
Ako vylúhovaný matrix v kombinácií s halucinogénmi to nebol zlý film. Teda aspoň jeho prvá polovica, celkom dobre rozohraná scéna, bezdomovecké prechádzky som ešte pretrpel. Akonáhle však Salmu prezliekli do slušného postroja, už sa dá pozerať len na ňu, pretože nič okolo viac neuchváti, okrem toho, že Wilson má menšinovú dcéru. ()
Jelikož jsem byl po shlédnutí Bliss poměrně dost v rozpacích, co si o této celé podívané mám vlastně myslet, přečetl jsem si na CSFD většinu dalších komentářů k tomuto filmu od ostatních uživatelů, a upřímně mi to tedy situaci neusnadnilo, spíš naopak, každopádně když se nad tím vším ale zamýšlím tak nějak ještě dál, tak z toho všeho mám především dojem, že k tomu všichni zvolili až zbytečně sofistikovaný přístup, že v tom mnoho diváků hledá kdovíco, mě ale tento přístup nepřijde úplně namístě a říkám si, co když to bylo celé daleko jednoduší a jestli by tedy nebylo vhodnější se na tento snímek kouknout více pragmatičtějším způsobem. Proč v tom hledat sci-fi, proč přemýšlet nad tím, co byla skutečnost a co realita, proč tápat, co tím chtěl tvůrce vlastně sdělit? Mě osobně totiž přijde mnohem sympatičtější a hlavně smysluplnější pohled na celou tu přítomnou zápletku takový, že se prostě jedná o drogový trip, kdy se zkrátka ústřední hrdina pod nátlakem všech nepříjemných událostí, co se na něj postupem času navalili, zhroutí a vyhledá si tak pod vlivem omamných látek vlastní, lepší, vysněný svět, a to za pomoci náhodné známosti s pomatenou a též závislou bezdomovkyní. Co je na tomto pohledu špatně? Nezapadá to celé do sebe mnohem lépe, a to především i s ohledem na závěr? Mě tedy určitě ano a právě díky tomuto mému, možná správnému pojetí, pak musím konstatovat, že i když se ve výsledku jedná o rozhodně jedno z nejneobvyklejších dramat, tak mě vážně hodně zaujalo, samozřejmě nutno s dodatkem, že nejen ale v tom pozitivním smyslu slova. Každopádně co mě určitě potěšilo, byl velmi silný a přesvědčivý herecký výkon Owena Wilsona, kterého jinak opravdu, ale jako že opravdu vůbec nemusím, zde ovšem překvapil nevídaným způsobem a minimálně mě si omotal kolem palce, prostě podal vážně parádní výkon. Se Salmou je to pak ale trochu složitější, jelikož o jejím herectví si nemyslím nic valného a tady se to jen potvrdilo, na druhou stranu, co si minimálně pánové budeme namlouvat, i ve svých pětapadesáti je to pořád neuvěřitelná bohyně, které se toho dá díky jejímu dokonalému vzhledu mnoho prominout a ano, i zde je tak rajcovní, že mi její, jemně řečeno, podivný výkon, byl zcela lhostejný, takže vlastně i ona u mě nakonec uspěla. Jinak mě pak oslovil i styl zpracování, konkrétně pojetí špinavého a nevlídného reálu, versus harmonická a idealistická fantazie, jo, to mě fakt bavilo, s tím se pak svezla i výrazná atmosféra filmu a v podstatě musím přiznat, že za funkční lze tady považovat i emoce, které mě též nejednou pohltily. Vyloženě problém jinak nemám asi s ničím, tedy samozřejmě až na tu tolik diskutovanou zápletku, která zbytečně motá divácké hlavičky, takže bych určitě tedy uvítal nějaké to tvůrčí upřesnění, no není to zkrátka rozhodně lehká záležitost, na druhou stranu je ale zároveň natolik výrazná, nevšední a zajímavá, že jsem určitě rád, že jsem jí dal šanci. ()
Bliss je divácky tak moc nestřícný film, že jsem prvních dvacet minut vydržel jen díky masochistické kombinaci zvědavosti a lenosti hrábnout po ovladači. Ta zvědavost měla základ v tom, že se mi hodně líbil Cahillův druhý celovečerák Výchozí bod. Shlédl jsem ovšem i jeho prvotinu Jiná země, kterou pro změnu považuji za přiblblý kýč. Takže jsem byl zvědavý, jak si Cahill povede tentokrát. Pořád si myslím, že je to chytrý tvůrce, ale pokud nedokážete i sebelepší nápad prodat, chytrou myšlenku zprostředkovat tak, aby měl divák šanci přemýšlet, tápat a nakonec byl odměněn uspokojový ahaaaa!, tak vám nepomůže Salma Hayek, ani Owen Wilson, ani slušný rozpočet...prostě uděláte nezáživný film, který se bude zdát většině diváků hloupý a díky špatné režii místy až směšný. Nejde o to, že by bylo složité pochopit tvůrcův záměr, Bliss není nijak složitý film, jde o to, že mi byl osud úplně všech postav ukradený, že se po mě všechno dění sklouzlo, aniž by ve mě zanechalo jiný pocit, než že to je ve všech ohledech nezvládnutý film. Žádný wow moment nenajdete. Dobrý spisovatel by myšlenku filmu zpracoval do skvělé povídky, sám bych měl chuť se do toho pustit, ale v tomto podání bylo až skoro smutné sledovat děsivý výkon Salmy Hayek, nesmyslné reakce postav...prostě jak moc špatný je to film. ()
Klasicky snivý Cahill se svými paralelními Vesmíry a jeho první opravdový sci-fi. Žádná revoluce, ale za mě příjemnej kus, s asi trochu nepopulárním mlhavým koncem. Škoda, že režisér svými předchozími inďárnami vstoupil až moc do povědomí a polapil ho zazobanej Bezos, protože neznámá dvojice v hlavní roli by tomu slušela určitě víc. Owen mi ani tak nevadil, zato s paní Hájkovou neměli kluci moc šťastnou ruku, obzvlášť co se výkonu týče. Avšak musím uznat, že se na ni i v jejích pětapadesáti náramně příjemně kouká, když se upraví nebo předkloní. ()
Samotný film je vcelku trefnou manifestací své ústřední myšlenky a lze spekulovat o tom, zda to snad nebyl odvážný tvůrčí záměr. Abyste tedy dokázali ocenit Mika Cahilla jako režiséra, musíte zhlédnout i jeho ne příliš povedené snímky, kam bohužel spadá i Bliss (podobně zakusit dvojí svět, abyste vybrali ten lepší). Jeho rukopis je patrný, podobně jako například v Another Earth je rozvíjena myšlenka Platónova podobenství o jeskyni (nyní implicitně), ale tentokrát "vězeň" dobrovolně přijímá jeskyni jako krásnou skutečnost, třebaže měl možnost nahlédnout tu "blaženější" – například v Matrixu se tato idea ozývá také, ovšem povětšinou z úst či stanovisek záporných postav – i v tomto aspektu se tvůrce filmu zatím neoddaluje své neoexistencialistické poetice, kde jeho hlavní hrdina dochází klidu a porozumění poznáním nutnosti. ()
Reklama