Režie:
Hynek BočanKamera:
Jaromír ŠofrHudba:
Jaroslav UhlířHrají:
Luděk Munzar (vypravěč), Vladimír Dlouhý, Ondřej Vetchý, Jana Dítětová, Josef Kemr, Viktor Preiss, Jaroslava Kretschmerová, Dana Bartůňková, Monika Stará (více)Obsahy(1)
V jednom malém knížectví žijí všichni, kdo ve správné pohádce nesmějí chybět. Stárnoucí kníže, kterého už nebaví vládnout, jeho dvě dcery - zlomyslná, nafoukaná Angelina a skromná, pohledná Adélka, vychytralý správce, který se stará jen o to, jak naplnit vlastní měšec na úkor knížecí pokladny, čestný Petr, kterého se zlá a chtivá macecha Dorota Máchalová snaží se správcem připravit o rodný mlýn. A taky je tu peklo, které pečlivě sleduje všechny špatné skutky a v pravou chvíli rázně zakročí. A tak když se čas naplní, je vyslán mladý čert Janek, aby přinesl do pekla zlou Dorotu. Omylem však přinese Petrovu hodnou babičku, a když se pokouší chybu napravit, skončí s Petrem v knížecím vojsku. Ten pro změnu prchal před intrikami správce a jistě by drábům utekl, jenže pak se zdržel, protože s nasazením života zachránil knížecí dcery, když zastavil jejich kočár se splašenými koňmi. Petr a Janek se skamarádí a Petr se nabídne, že čertovi pomůže dokončit úkol. Dokonce i ve dvou však nebude snadný, protože Dorota má vždy po ruce nějaké to pírko, které je pro čerta pohromou. (TV Nova)
(více)Videa (1)
Recenze (1 465)
Často se žehrává na to, že obraz společnosti, nabízený lidovými pohádkami z doby prvních sběrů - tj. zhruba první poloviny předminulého století - , je nadsazený: útlak, byl-li jaký, se dal snést, vrchnost, nešlo-li o zvrhlíky, byla víceméně lidumilná a společnost jako celek, až na politováníhodné nečetné výstřelky, vlastně - zvláště ve srovnání se současností - idylicky vyvážená. Nejidyličtější a nejnešťastnější česká spisovatelka Božena Němcová nejen zde prokazuje opak. Zoufalství a beznaděj, v níž žil "dělný lid robotný", poddaní, byly často nezměrné a jejich přežívání víc než než nesnadné. Zpochybňovalo se tím všechno, co se do nevzdělaných lidových vrstev horem pádem cpalo (v Němcové najdeme tento rys asi nejvýrazněji v DIVÉ BÁŘE), zpochybněn byl nejednou sám všemocný Bůh, který tomu všemu měl přihlížet z výsosti nebes, kde údajně strměl jeho pomyslný trůn. Čert, ďábel a peklo, splývající v tomto vnímání s přirozeným strachem z neodvratné smrti, chápané jako jediná doložitelná spravedlnost, se za těchto okolností měnili ve svůj opak: ve své druhu boží pomocníky (koneckonců se beztak jednalo také o anděly, byť padlé, tj. čest a mravnost před tváří boží ztrativší). Z tohoto myšlenkového pozadí o to více oceníme jak čerstvost předlohy Němcové, tak nenásilné aktualizace (zpodobení pekla ve filmu ne náhodou připomíná základní znaky pozdní normalizace) neméně pozoruhodného filmového zpracování. Dva nadějní, tehdy začínající herci Ondřej Vetchý a Vladimír Dlouhý tu dostali - a beze zbytku také využili - mimořádně cenné příležitosti. Česká klasická filmová pohádka a její škola tu dosahují jednoho ze svých výsostných vrcholů. Tvůrcům filmu (spoluautorem scénáře je divadelní historik a kabaretiér Jiří Just známý i svou polistopadovou ekologickou publicistikou) se dařilo a daří k vytržení opakovaně přivádět již druhou a třetí diváckou generaci. Myslím, že není pochyb o tom, že generace nikoliv první a nikoliv poslední. ()
Ať už bylo nebo nebylo, vymyšleno (to) bylo (Hynku Bočane) dobře. Souhlas aneb pohádka pro celou rodinu. Malé děti se při pohledu na démonického lucifera K. Heřmánka, s jeho hrůzu nahánějícím smíchem, schovávají pod stůl a dospěláci se náramně baví, při nejedné hlášce, které během těch téměř třiceti let, již definitivně zlidověly. Jako bonus snové herecké obsazení (mému osobnímu pomyslnému žebříčku vévodí trojlístek Heřmánek-Nárožný-Preiss) a navíc je to podáno i s potřebným přesahem. Řekněte sami, co víc už si může divák, od pohádky, přát? Že je škoda, že se to nepřeneslo i do současnosti! Co na to říct. Při vánoční procházce Čertovkou, jsem dal řeč s nejpovolanějším a bohužel nemůžu zvěstovat obrat k lepšímu. Váha je, po návštěve (z) Hradu, ztrhlá, na novou stále není (obě kapsy kabátu děravé a ČNB taky zrovna nepomáhá) a ta zbylá pekelná hrstka, byť sjíždějící nonstop přesčasy, na tu stále se zvětšující nabídku, při sebelepší vůli nestačí. Dost povzdechů, končím komentář, stejně bylo na adresu snímku vyřčeno již vše. Jdu se raději obětovat do hospody ,-) ()
Kdo by neznal Petra Máchala, Dorotu Máchalovou, skvělého Lucifera, hodného hraběte, zlou princeznu Angelínu, nebo zlého kaprála. Pohádka na motivy Čertova švagra je jednoznačně nejlepším filmovým počinem Hynka Bočana, který smíchal všechny nezbytné pohádkové ingredience velmi pečlivě a vyváženě, a tahle pohádka plná vynikajících hereckých výkonů, nezapomenutelné hudby, nemá prakticky slabých míst, až na nejasnosti v oblasti triviálně vyložených pekelných pravidel a kouzel (např. čert Janek umí vykouzlit ze šišek dukáty a nepřičaruje si pečené kuře?! nebo peří v podstatě zhatí čertovy plány, a je pravda, že kolem toho peří panovaly nejasnosti) a také její časté reprízování v televizi jí škodí. A rozhodně peklo nestojí za moc, čerti přebývají v jakési zatuchlé jeskyni, 80% ()
Počertech nejlepší pohádka o čertech jakou jsem kdy viděl. Zpracování pekla prostě úžasné! O hereckých výkonech všech ani nemluvě. Preis, Heřmánek, Dlouhý, Kretschmerová, Vetchý, Nárožný, Kemr... Je vidět, že si všichni natáčení řádně užívali. Po Popelce je toto další z vánočních pohádkových evergreenů, který se dá vidět vícekrát za sebou. * * * * ()
Galerie (27)
Zajímavosti (55)
- Tvůrci snímku dlouho řešili, jak by měl vypadat čert. Režisér filmu Hynek Bočan tedy poprosil svého syna (který v té době učil na základní škole), aby jeho žáci nakreslili jak čert vypadá. Při zhotovování masek a kostýmů se pak vycházelo z dětských kreseb. (Duoscop)
- Konkurzu na roli princezny Angeliny se zúčastnily také Ivana Andrlová, Dagmar Patrasová, Zlata Adamovská a Dana Bartůňková, která roli získala. Na roli princezny Adélky (Monika Pelcová) byly navrženy také Veronika Gajerová, Veronika Jeníková a Ilona Svobodová. Na roli Janka (Ondřej Vetchý) byli navrženi také Marek Brodský a Sagvan Tofi. Na roli správce (Viktor Preiss) byli navrženi také František Němec, Josef Abrhám a Petr Oliva. Na roli Doroty (Jaroslava Kretschmerová) byly navrženy také Dagmar Veškrnová, Naďa Konvalinková, Hana Maciuchová a Simona Stašová. Na roli Petra Máchala (Vladimír Dlouhý) byl navržen také Miroslav Vladyka. (M.B)
- Karel Heřmánek (Lucifer) měl během natáčení scén v pekle od jisker propálený plášť. (Duoscop)
Vybrat nejlepší českou pohádku 20. století není na první pohled tak snadné- Těch pohádkových klasik, které se stali součástí klasického vánočního programu je u nás mnoho a můžeme si tak vzpomenout na pohádky jako Pyšná princezna, Byl jednou jeden král..., Princezna se zlatou hvězdou nebo Tři oříšky pro Popelku. Tyhle pohádkové klasiky jsou ve 21. století jinak uznávané nejenom kvůli jejich vysoké kvalitě, ale také kvůli faktu, že tvorba kvalitních českých pohádek velmi razantně upadla (kdo by se mnou za nejlepší dosavadní českou pohádku 21. století označil první filmový Fimfárum?), což bohužel v posledních letech velmi výrazně ukazují pohádky Zdeňka Trošky nebo televizní pohádky jako Princezna a písař, Korunní princ nebo především Kouzelník Žito. A přece jen má každý ve finále tu svou nejoblíbenější lokální pohádku. A osobně mám skutečně nejradši S čerty nejsou žerty. S čerty nejsou žerty Hynka Bočana jsou vrcholnou ukázkou české pohádkové tvorby. Hynek Bočan se přitom nikdy nestal takovým klasickým pohádkovým jménem jako Bořivoj Zeman nebo Václav Vorlíček a přesto skutečně dal světu českou pohádku dost možná nejlepší. Na motivy pohádky Boženy Němcové Čertův švagr vznikla filmová klasika, která už z každoročních vánočních televizních programů jen tak nezmizí a nadále zůstane vrcholovou ukázkou toho jak udělat tu nejlepší možnou pohádku. Výborná pohádka se pozná jednoduše i tak, že více než 30 let po premiéře filmu neztratí ani kousek ze své vrcholné elegance. Takové pohádky O medvědu Ondřejovi nebo Jak se Franta naučil bát režiséra Jaroslava Machy třeba dodnes neurazí, zub času je na nich ale poznat a tyhle pohádky působí spíše jako milé nakouknutí na to jakým vývojem si tvorba pohádek u nás prošla. Jenomže právě S čerty nejsou žerty i po letech působí neskutečně svěžím dojmem, což dokazuje i fakt, že si je tato pohádka schopná najít nové fanoušky nadále i u nových generací. Velmi skvěle S čerty nejsou žerty fungují i proto, že je scénář skutečně pohádkou pro celou rodinu. Nepůsobí ani trochu infantilně, v některých ohledech jsou dokonce S čerty nejsou žerty výrazně dospělejší a někdy i temnější než většina pohádkové konkurence a především tato pohádka netrpí neustálým nesmyslným pitvořením a překombinovaným příběhem, který dohromady nedává smysl. Hynek Bočan společně s Jiřím Justem naopak vytvořili dramaturgicky dokonalou pohádku, která má zároveň dobře napsané postavy, povedené a později i ikonické hlášky a především skutečně dějový spád. Petr Máchal je naprosto fantastický protagonista a Vladimír Dlouhý zde ve své nejslavnější roli vytěžil krom hereckého talentu i své neskutečné charisma. Ondřej Vetchý se též svou roli legendárního Janka zapsal do historie a S čerty nejsou žerty jsou vlastně počátkem, kdy se stal Ondřej Vetchý víceméně ikonickou komediální tváří (a později musel dokázat, že mu nedělá problém i vážná tvář). Karel Heřmánek je jako Lucifer naprosto fantastický a dodnes jde o jedno z nejlepších ztvárnění vládce pekla všech dob. Především má ale tato pohádka své štěstí i v tom, že má výborně zahrané záporáky a trio Jaroslava Kretschmerová, Viktor Preiss a Petr Nárožný se stalo ideálním příkladem toho jak pracovat s pohádkovými záporáky. A pak je tu ještě legendární Josef Kemr, super Jana Dítětová, ideálně obsazená Dana Bartůňková a neskutečně sympatická Monika Stará ve své jediné roli. Tahle pohádka skutečně hodně funguje i právě díky parádním hereckým výkonům, těch kvalitních stránek má ale bezpochyby víc- Vybrali se ideální lokace, parádní kostýmy, Jaroslav Uhlíř dal dohromady parádní soundtrack, který se stal nejen ikonickým, ale jeho úvodní skladbu si dost pravděpodobně budete pobrukovat. Především jsou ale S čerty nejsou žerty geniální v tom jak jde o skvělou kombinaci klasických pohádkových motivů (ideální je poučení, které je na cestě k ní protkané pár těmi kolizemi), neskutečně fungujících humorných odboček a zároveň se dokáže vyjádřit i k věcem jako je korupce, mladická nerozvážnost či placení za své činy. Tahle pohádka je i díky tomu dospělejší než většina a přitom nemoralizuje a nepoučuje diváka na sílu. I proto je dost možná působivější než většina, přesto se ale musí uznat, že jsou S čerty nejsou žerty bezpochybnou filmařskou klasikou z mnoha důvodů. Tatínek by mi možná vyhlásil válku a proto skutečně musím S čerty nejsou žerty prohlásit za nejlepší českou pohádku všech dob. Stejně jako peklo se nikdy nemýlím a budu tohle za klenot naší pohádkové tvorby pravděpodobně brát ještě hodně dlouho. Existuje snad někdo, kdo by tuhle pohádku nemiloval? Je to rebel! () (méně) (více)