Obsahy(1)
Bolek Polívka v hlavní roli Molièrovy komedie, v níž jde o peníze až v první řadě, inscenované v Městském divadle Brno. Příběh se odehrává v Paříži roku 1620 v domě sobeckého lakomce Harpagona. Hromadění peněz tvrdou lichvou i sebeodříkáním je Harpagonovou vášní a okázale projevovanou životní náplní. Peníze miluje více než svoje dobré jméno, čest i důstojnost. Majetek je pro něj více než jeho vlastní děti. Dceru Elišku plánuje provdat bez věna za stárnoucího boháče, syna Kleanta za majetnou vdovu – a sám si jako nevěstu vyhlédl krásnou mladou Marianu, bez ohledu na to, že je do ní zamilovaný právě jeho syn. Eliška zase přislíbila svoje srdce správci Valérovi, který se proto snaží vetřít do Harpagonovy přízně. O Valérově skutečném původu nikdo nemá ani tušení. A to je teprve začátek přetvářek, pokrytectví a manipulací, které se pod vlivem Harpagonova skrblictví v jeho rodině a mezi služebnictvem rozvíjí… Divadelní hra je stará přes tři a půl tisíce let, témata chorobné posedlosti penězi a kritika maloměšťáctví a pokrytectví jsou ale natolik univerzální, že je platná nadčasově. O její popularitě do dnešní doby svědčí i řada hereckých představitelů významných jmen, kteří se již v ústřední roli vystřídali. Bolek Polívka svojí komikou a herectvím rozpjatým v tragikomické roli od klaunství po verbální humor dodává inscenaci Městského divadla Brno nový rozměr. Inscenace zachovává dobovou scénu a kostýmy, a za využití nového moderního překladu, se dočkala aktualizace spíše výjimečně v několika jazykových obratech a v improvizovaných hereckých polohách Bolka Polívky. (Česká televize)
(více)Recenze (26)
Dlouhodobá vysoká kvalita práce brněnského Městského divadla je znát i v tomto představení. Modernizační vložky, v tomto případě výrazně obohacující původní téměř 400 let starý text ("genetický zvratek") neznásilňují dobové včlenění dramatu; působí právě opačně svým invenčním uchopením. Boleslav Polívka je robustní hereckou osobností své generace schopnou uhrát na vysoké úrovni i charakterní role klasického repertoáru; sarkastický Moliérův jazyk navíc dokázal nejen vstřebat, ale i obohatit a rozvinout o osobité prvky své herecké metody; myslím, že nenadsazuji, když to takto hodnotím; důstojně navazuje na své velké generační herecké předchůdce Františka Filipovského a Miloše Kopeckého. To překrývá i fakt, že ne všechny herecké kreace mají zcela srovnatelnou úroveň. V každém případě patří České televizi poděkování za to, že uchovala tuto jevištní produkci i pro ty, kteří se do této brněnské divadelní scény nedostanou. ()
Mělo to slabší momenty, ale celkově velmi zábavné, Bolek Polívka si Harpagona viditelně užíval, trocha improvizace ničemu neuškodila, působilo to mile brněnsky. Michal Isteník ve dvojroli bombovní, nástup Zdeňka Junáka skvělý a mě osobně velmi pobavila Alena Antalová, která byla okouzlující, zábavná, fantastická, rozbalila to parádně. Pěkné představení, díky za odvysílaný záznam. ()
Na Lakomce jsem se do Městského divadla chystal nedávno, jenže do toho vlezla korona. Tak jsem si mohl divadelní představení užít alespoň díky ČT ART, která ho vysílala. Bolek Polívka jako Harpagon určitě nezaostává za kolegy, kteří ho hráli v různých divadlech před ním - František Filipovský, Miloš Kopecký, Viktor Preiss. Každý dali Harpagonovi i něco ze sebe a Bolek taktéž. Ten si tam dokonce vesele improvizuje a narážkami na své kolegy nešetří, například když na scénu vstoupí Zdeněk Junák a začne říkat svůj text, tak ho Bolek zastaví se slovy : "Stop! Konečně herec! Dej si to ještě jednou Zdeněčku". Ne, že by ostatní hráli špatně, to ne, ale když tam Junák vlítne, tak je to fakt takovej uragán :). A takových vsuvek a Bolkových humorných slovních obratů (účelý a zátyl na paruce :D, atd.) je tam víc a rozhodně pobavily. Klasický text na Moliérovo téma doznal určitých moderních zásahů (zato vtipně podaných) a aktuálních prvků, podstata komedie však zůstala zachována a je neskutečné, jak tak staré téma má co říct v každé době a je pořád aktuální. Tohle představení se povedlo a až korona odezní, rád se na něj půjdu podívat naživo a nechám se unášet a kochat Bolkovou improvizací. ()
Polívkova one man show. 1) Vtipně aktualizované chvílemi až cimrmanovské dialogy spolu s příjemným ironickým odstupem Bolka Polévky (Harpagon) jsou asi hlavní rozdíl oproti předchozím více formálním inscenacím, ať už s FIlipovským, Preissem, Kopeckým anebo i filmové verzi s Funesem._____ 2) Hodná zaznamenání je i svěží režie a herci, kteří zbytečně Polévkovi nezaclánějí, ale naopak s ním dokáží chvílemi i držet krok. ()
Co k tomu říct? Snad jen to, že naprosto nenapodobitelný Boleslav Polívka téhle Moliérově hořké komedii inscenované v Městském divadle Brno dodal punc jedinečnosti. Ale abych nebyla nespravedlivá, opravdu hodně se mi líbil i Michal Isteník, který Bolkovi skvěle sekundoval. Dokonce ani jindy mnou do značné míry opomíjená Alena Antalová se v roli pletichářské dohazovačky Frosiny nijak neztratila. Rozhodně byla radost na ni pohledět, jak rafinovaně Harpagonovi přizvukovala. (90%) ()
Reklama