Režie:
Zdenek SirovýKamera:
Jiří MacháněHudba:
Luboš FišerHrají:
Pavel Landovský, Bronislav Poloczek, Alois Švehlík, Jiří Schmitzer, Miroslav Donutil, Josef Dvořák, Rudolf Hrušínský ml., Václav Postránecký, Daniel Landa (více)Obsahy(1)
Černými barony byli nazýváni příslušníci tzv. Pomocných technických praporů (PTP), jež v padesátých letech tvořily speciální složku naší „lidové“ armády. „Černí“ byli podle barvy nárameníků, „baroni“ pak podle toho, že jako jediní tehdejší vojáci prezenční služby měli peníze, neboť část mzdy za pracovní výkony dostávali v hotovosti. Zajímavé bylo sociálně politické složení těchto jednotek: k „pétépákům“ byli přidělováni odvedenci na jedné straně pro tělesnou vadu, jako např. na „prsa slabý“, ale i politicky uvědomělý redaktor závodního časopisu Dušan Jasánek (V. Javorský), nebo asistent režie Roman Kefalín (O. Vetchý). Na druhé straně lidé s kriminální minulostí jako zloděj Ciml (F. Burda), pro rasový (Rom Kotlár – M. Gumár) nebo třídní (feudál Šternberk – V. Vydra, JUDr. Macháček – B. Rösner) původ. Stejně jako „pétépáci“ stáli na samém okraji vojenské hierarchie i jejich velitelé, obecně se vyznačující mimořádnou dávkou stupidity – major Haluška přezdívaný Terazky (P. Landovský), kapitán Ořech (B. Poloczek), poručík Hamáček (J. Schmitzer) a poručík Troník (M. Donutil). Komické historky jsou však jen odvrácenou stránkou osudu „pétépáků“, provázeného většinou událostmi smutnými a tragickými. Tvůrci to naznačují v úvodních dokumentárních záběrech z filmového týdeníku. Snímek režiséra Zdenka Sirového vznikl podle stejnojmenné knihy humoristického spisovatele Miloslava Švandrlíka. (Česká televize)
(více)Recenze (594)
Velmi slušné herecké obsazení, profesionální režie, výroba i distribuce. Pokud si dobře vzpomínám, šlo o první soukromně natočený snímek u nás - a pochopitelně výběrem námětu sázka na jistotu. Stejnojmenná kniha Miroslava Švandrlíka byla v našich podmínkách kultovní záležitostí, která nemohla být na plátně neúspěšná za dodržení aspoň průměrné úrovně. Z filmu není cítit takový ten poloamatérismus a neumětelství pozdější české komerce. Není to žádná velká filmařina, ale poctivě natočená lidová komedie.Jediný, kdo tehdy protestoval, byli veteráni pétépáků, kteří už v minulosti Švandrlíkovi vyčítali idealizování námětu. Celkový dojem 75 %. ()
Knižní klasika převedená na plátno s málo vídanou přesností a dokonalostí. Skvělé herecké výkony dominují příběhu z řad české lidové armády, který nešetří trefným humorem a výborně odlehčuje tehdejší nenáviděnou socialistickou společnost. "Co se stane se samopalem, když ho necháme na dešti?" - "Zrezaví, vole!" ()
Na humoru se mi vždycky líbila ta vlastnost dělat si prdel i z doby, kdy to prdel vlastně vůbec nebyla. A Černí baroni jsou hrozná prdel. A ač by se to na první pohled nezdálo, inteligentní prdel. Sice to ke konci začíná trochu kulhat a rozsypávat se více, než by bylo zdrávo, ale poslední scéna s Mazurkem mě dojímá i po tom takřka čtvrtstoletí. Jen škoda, že už si nazpamět nepamatuji tu báseň Vám z Wallstreetu. Ve škole jsme ji dávali k dobru často. ()
Čo bolo, to bolo. Bohužel. Nevím jak je to možné, ale ještě před rokem jsem se u Baronů mohl potrhat smíchy. Když jsem se na ně díval teď, výbuchy smíchu se nějak nedostavovaly. Úsměv mi sice z obličeje nešel ještě pěkně dlouho po dokoukání, ale přesto už to nějak není ono. I tak je ale považuju za jeden z nejlepších českých filmů vůbec a označení 'legenda' na ně pasuje tak jako na málokterý jiný film. ()
Komedie z doby polistopadové krizy českého filmu, kde je příjemným překvapením vlastně jen ten úvodní černobílý mini-dokument o přiblížení doby, ve které se film odehrává. Ovšem jen do té doby, než se z toho vyvine moderní švejkovina plná vulgarismů. Podruhé bych už raději sáhl po Švandrlíkově knize, než po téhle oddupané šarádě za doprovodu všech těch Donutilů, Poloczků, Vydrů a Krausů, kterou ještě navíc v poslední třetině totálně zaklincoval Josef Dvořák v uniformě nadporučíka. Navíc poté, co jsem viděl o dva roky starší Tichou bolest na stejné téma v mnohem serióznějším zpracování, není moc důvodů se k Baronům vracet a oslavovat z mé strany tenhle film. Myslím, že tuhle dobovku ocení spíše lidi, kteří zažili povinnou vojenskou službu. Kromě již zmíněného úvodu jako klady vnímám i svým způsobem nezapomenutelného Landovského, dost dobrého Schmitzera, hudbu Luboše Fišera a pak pár pěkných momentů včetně závěrečné myšlenky. ,,A nebylo to všechno úplně absurdní? ... A čo vy si vlastne predstavujete pod takým slovom ABSURDNÝ?" Dojmy z filmu spíše rozporuplné. 55% ()
Galerie (5)
Zajímavosti (53)
- Major Terazky (Pavel Landovský) vyhrožuje: „Zemeguľu budete rypákom ryť ako červená myš.“ Myš popínavá červená (Vernaya fulva), známá také jako vernayova horolezecká myš, je druh hlodavce z čeledi Muridae. (sator)
- Kefalín (Ondřej Vetchý) bol v reálnom živote sám autor knižnej predlohy a scenára Miloslav Švandrlík. Bol veľkým milovníkom kofoly a pravidelne dvakrát týždenne chodil do pražskej lahôdkárne nakupovať dve tašky tohto nápoja. Pre predavačky už bol známou postavou a pri jednom z nákupov si všimol, že keď vošiel do predajne, tak sa jedna predavačka naklonila k druhej a povedala jej "Podívej, ten kofolín už je tady zase." Z Kofolína sa v knihe stal Kefalín kvôli tomu, že autor nechcel robiť okatú reklamu tomuto nápoju. (Hnacik)
- Když poslední hrabě Šternberk ze Šternberku (Václav Vydra) žádá svého velitele o dovolení odjet na Vánoce na svatbu své sestry, která si dle slov zástupce velitele pro věci politické bere nějakého Valdštejna, nejsou jeho slova úplně z cesty. Sophie Šternberková si vzala Johanna Valdštejna a Caroline Šternberková zase Louise Valdštejna... ovšem už o dost dříve, než se děj filmu odehrává. (Teimei)
Reklama