Režie:
Zdenek SirovýScénář:
Jiří KřižanKamera:
Jiří KolínHudba:
Ondřej SoukupHrají:
Robert Panc, Milan Sandhaus, Oldřich Vlach, Vladislav Fedorowicz, Jan Přeučil, Jiří Schmitzer, Miroslav Donutil, Jana Vaňková, Alois Švehlík, Jiří Bartoška, Gabriela Osvaldová, Petr Pospíchal (více)Obsahy(1)
Základoškolák Jožka má velkou lásku - koně. Těší se, že bude moci tuto lásku přeměnit v profesi. Nicméně pyká za trestnou činnost svého otce, do vysněného učiliště zaměřeného na chov koní ho nevezmou kvůli špatnému posudku a musí se spokojit s tím, že se bude učit traktoristou. Nicméně pro koně děla nadále maximum, trénuje závodního koně Palisandra, který ještě nikdy nevyhrál. Jeho outsiderový osud je podobný jeho. Jožka však vyhraje všechno co se vyhrát dá i přes různé peripetie - postaví se šikanování v domově mládeže, arogantnímu vychovateli, lidským slabochům, dokáže se vzorně učit i na škole která ho nebaví a sportuje. Získá si i respekt spoluučňů. Ve filmu hrají i skuteční jokejové. Probíhá v něm i porod a smrt koně. Dramaticky vyvedená je scéna, kdy Jožkův otec zachraňuje koně z hořícího náklaďáku. Dojemné jsou scény s poštovními holuby. (XXRadimSXX)
(více)Recenze (29)
Jeden z mých velmi oblíbených filmů z dětství. Na to, že byl snímek natočený v roce 87 docela zajímavě ukazuje zvrácenost soudruhů a jejich logiky generačního postihu. Stejně tak stavovskou patologii pana vychovatele. A šikana? Ta přece podle dobových (a nyní nostalgických) představ udělá z každého chlapa! Naštěstí však snímek nabízí i jiný prostor, jako např. při podzimních záběrech na běžící koně s pěknou atmosférickou hudbou či dojímavém finále. ()
Překvapivé, že se tak dobrý scénarista jako byl Jiří Křižan netrefil hercům do huby. Mezi koňáky se nikdy nemluvilo spisovně, ani mezi těmi z Napajedel. Většinou se mezi nimi našlo pár nemluvů a zajímavých týpků. Patetické řeči se moc nevedly. Tady jsou všichni jak podle šablony. Z koňácké hantýrky nepadlo nic. Autentičtěji působil seriál Dobrá voda. Škoda, že se všechny filmy o koních točí podle jednotného scénáře - nějaký kůň, který na to nevypadá, chudá znevýhodněná rodina, vítězství v závodu. Koně pěkné, filmařina bohužel průměrná. Co je na filmu ale zajímavé je právě scénář. Kdo zná film Tichá bolest pochopí. V roce 1987 si nemohl Jiří Křižan dovolit autobiograficky laděný příběh. Ale přesto je tu všechno, jak v Tiché bolesti - malý chlapec co má tátu ve vězení, je perzekuován, místo vojny je tu dětský domov, ze kterého utíká, místo nepříjemného velitele pedantský vychovatel. Aby scénář prošel, musl být samozřejmě kamuflován, ale už o tři roky později mohl zrealizovat necenzurovaný příběh pod taktovkou Martina Hollého. ()
Tenhle příběh mám strašně moc ráda. Je velmi citlivě natočen. Při několika scénách jsem měla co dělat, abych se nerozbrečela. Ten kluk to měl opravdu hodně těžké, když se mu jeho sn téměř rozplynul jako pára nad hrncem a on musel pořádně zabojovat. Abiciózní učitel v podání Jiřího Schmitzera mě neskutečně štval. Při těch jeho slovech o psychologii se mi otvírala kudla v kapse. Jako psychologa nebo případně psychiatra si ho nedokážu vůbec představit. Soukupova hudba byla nádherná. ()
Líbí se mě tenhle film pro mládež o chlapci co musí místo na učnák o chovu koní jít na traktoristu. A to proto ,že jeho otec ukradl pár pytlů obilí. I tak se tenkrát dívalo na děti. Otec sice sedí v báni ,ale na druhou stranu zase zachránil derby vítěze z hořícího auta. Chlapec to velice těžko nese a utíka z učnáku za koněma. Musí se postavit osudu i šikaně a dotěrnému vychovateli. Přesto se mu podaří trénovat koně na závody za zraněného žokeje ,které na konec ten kůn vyhraje a chlapec se díky tomu a přímluvě jiných dostane na vysněný učnák. Tohle pobaví , ale i donutí k zamyšlení a dojme. ()
Zase jeden z filmů, co jsem měl rád v dětství, a po letech jsem na něj náhodou narazil. Obvykle tyhle filmy pro mě znamenaj dost velký zklamání, ale tohle jsem bez problémů dokoukal. I když zrovna téma dostihů, žokejů a dalších koňomrdů mě nezajímá, tak tohle má něco do sebe. Kluk se chce stát žokejem, ale osud ho zavede na nějaký bizarní učiliště (zřejmě učební obor "vidlák") a depresivní internát s vychovatelem v podání Jiřího Schmitzera. Nějaká ta šikana v tomto prostředí samozřejmě nemůže chybět. No docela to šlo. A nejvíc mě pobavila hláška: "Koně jsou dobrý leda tak do salámu." ()
Galerie (5)
Zajímavosti (2)
- Dvě velké role si zahráli v seriálu žokejové, a to Robert Panc v roli Jožka Paláta a Vladislav Fedorowicz jako žokej Toník Machuta, mluví ho Michal Pavlata. Ošetřovatel Ondruch je Josef Culek, mluví ho Vítězslav Jandák. (sator)
- Jiří Schmitzer (Vlkovský) v tomto filmu cvičil s pomůckou, která se nazývá „Pružinový silič“, stejně jako ve snímku Postřižiny (1980). (Dvojirakri)
Reklama