Režie:
Vladimír SlavínskýScénář:
Vladimír SlavínskýKamera:
Ferdinand PečenkaHrají:
Adina Mandlová, František Paul, Zdeňka Baldová, Oldřich Nový, František Kreuzmann st., Jaroslav Marvan, Světla Svozilová, Bedřich Veverka, Raoul Schránil (více)Obsahy(1)
Sympatická dívka Julinka Svobodová (A. Mandlová) pracuje jako řadová úřednice u importní firmy Hrubý a syn. Bydlí v podnájmu ve stejném domě jako ministr obchodu dr. Horák (J. Marvan). Ten ji jednou náhodou z vrozené galantnosti sveze výtahem. Aniž to oba tuší, v domě se hned rozkřikne, že pan ministr je do Julinky zamilovaný a že s ní má poměr. V té době se proti firmě Hrubý a syn objeví v novinách pomlouvačný článek. Pan Hrubý mladší (O. Nový) se rozhodne využít domnělé Julinčiny známosti. Jmenuje ji svou sekretářkou, zvýší jí plat a hlavně ji požádá, aby se u ministra přimluvila. Julinka se mu marně snaží vymluvit, že se s dr. Horákem zná jen od vidění, šéf ji ani nepustí ke slovu. Shodou okolností však ministr zasáhne ve prospěch firmy. A tak se Julinka proti své vůli stane „obětí“ zvláštní pomluvy, která tentokrát nemusí uškodit, ale naopak pomoct chudé dívce ke štěstí… (Česká televize)
(více)Recenze (106)
Po pravdě netuším, kolikrát jsem tenhle film viděla, nepočítala jsem to.. Faktem zůstává, že ho s přibývajícími roky mám stále raději.. Můj neskonalý obdiv mají tvůrci, kteří v tak těžké a temné době dokázali vykřesat lehkou oddechovku, úsměvnou záležitost s jemným humorem a pozitivním vyzněním.. Oldřich Nový s Adinou Mandlovou tvoří okouzlující filmový pár, ladí jim to spolu a jejich výměny mě baví pořád.. ()
Čím častěji ten film vidím, tím víc mne prudí. Ona je to sice taková příjemná komedie s docela dobrým prvotním nápadem - jak klepy mohou člověku změnit život, zde výjimečně k dobrému, aby mohlo jít o červenoknihovnickou pohádku. Jenže těch náhod a šťastných situací, ze kterých holka nakonec těží bez jakéhokoliv svého přispění, je posléze až moc. A já nemám rád pohádky, kde vždycky hlavní hrdina něco dostane zadarmo, aniž by se přičinil, jen třeba proto, že má oříškové oči (jako zde). Btw, už vidím, jak ministr bydlí v činžáku, a ne vile. ()
Rutinně natočená konverzační komedie ze zlaté protektorátní éry českého filmu ( nacisté filmová studia štědře podporovali a v té době ještě měli z čeho ). Se skutečným životem neměly tyhle salonní projekty nikdy nic společného, ale to je koneckonců podstatou úspěchu filmových projektů i dnes...Na přijatelnou úroveň povznáší tenhle film ironický nadhled Adiny Mandlové a herecká profesionalita J. Marvana. Celkový dojem 50 %. ()
V každém filmu, kde hraje Adina Mandlová se svými vrstevnicemi, jsou do vedlejších ženských rolí obsazeny záměrně méně půvabné herečky, případně jsou ty očividně hezké makeupem i účesem mírně upraveny, aby po boku Mandlové vypadaly ošklivěji. Adina Mandlová krásou (alespoň z mého pohledu) rozhodně nevynikala. Obličej jí sice zdatně vylepšoval za první republiky nezbytný masivní make-up, mužskou postavu ale nezapřela ani po boku svých pánských protějšků. Přesto muže hluboce okouzlovala. A to pečlivě vykalkulovanou nedostupností a od dětství trénovaným manipulativním umem. Ten, jak víme, jí nakonec v životě mnoho štěstí nepřinesl. Ale právě díky němu se Mandlová objevuje snad v každém druhém předválečném filmu. Často je to ku prospěchu filmu. Právě v herectví totiž mohla tyto své kvality bravurně využít. „Přítelkyně pana ministra“ ale k těm trefám nepatří. Hlas, jímž Mandlová prezentuje svou nevinnou a poctivou postavu, je natolik nepřirozený a falešný, že vyzrazuje sám sebe. Brzy se stává protivným, její koketérie topornou a herectví až příliš předstíraným. Navíc to často vypadá, jako by ve filmu vlastně ani nebyla a šla náhodou kolem. Zatímco v postavách lstivých znuděných dcer továrníků Mandlová exceluje, do rolích poctivek se zkrátka nehodí a nespraví to ani elegantní róby. Námět i dialogy odpovídají klasické prvorepublikové veselohře a potud svou funkci plní na výbornou. ()
"Vy ještě nakonec uvěříte vlastním klepům." Bavily mne čokoládové Julinčiny oči, neumělá "ráznost" velkopodnikatelova synka, přirozená vlezlost jeho kamarádů i nadšená úcta k rodičům, ale to bylo asi tak všechno. Námět to byl totiž slušný, nějaké ty "intrigy" jsem taky zaznamenal, ale to nekonečné hospodské prozpěvování s cimbálem chtělo výrazně zkrátit. Nebo nejlépe vystřihnout, ale tím bychom se asi dostali ke krátkometážnímu filmu a to by zase byla škoda. ()
Galerie (3)
Zajímavosti (5)
- Píseň „Oči tmavohnědé“ se měla původně jmenovat „Oči čokoládové“, ale Oldřichu Novému se to nezamlouvalo, a proto text trochu změnil. [Zdroj: Zavřete oči, přichází…] (MahYa)
- František Paul hrál otce Oldřicha Nového, který byl ve skutečnosti pouze o rok mladší. (MahYa)
- Námětem pro film se stala fáma o románku Adiny Mandlové s říšským ministrem pro Protektorát Čechy a Morava K. H. Frankem. Madlová si tak zahrála sama sebe. (Teres)
Reklama