Režie:
Karel SmyczekKamera:
Jaroslav BrabecHudba:
Michal PavlíčekHrají:
Jiří Langmajer, Jan Potměšil, Martin Sobotka, Daniel Větrovský, Pavel Zvarič, Daniel Landa, Pavlína Mourková, Markéta Zmožková-Zahradníková (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Ve své době - v druhé půli 80. let - mimořádně závažný film, věnovaný negativním dopadům fotbalového chuligánství. Režisér Karel Smyczek sugestivně ukazuje, jak lidé spojení primitivním sportovním fanděním snadno podléhají agresivním choutkám, jak vzájemné hecování vede k tragickým činům, jichž by se jedinec sám o sobě nedopustil. Příběh je inspirován skutečným případem, kdy skupina většinou mladistvých vlajkonošů zdemolovala nejen vlakovou soupravu, v němž cestovali na fotbalový zápas, ale ohrožovali navíc spolucestující i osamělou průvodčí. Stále působivá výpověď si všímá i mravní devastace, i rodiče pachatelů odmítají přijmout svůj díl odpovědnosti. (Bontonfilm)
(více)Videa (1)
Recenze (477)
Jedem vlakem za Spartou, nebudem se s nikým srát. Když nám dají góla, tak se budem prát. Bij a bij a bij Žoldáka do hlavy, hlavně že se dostanem zpátky do Prahy. Neckerman a Quelle, ať jde do prdele. Co je? Co je? Co je? O tom, že parta prvních českých hooligans zlikvidovala vagón, který patřil dělnickému lidu, se natočil tento jinak vynikající pseudodokument. To by se jim dneska ty kamery snad ani nezastavily. A ještě dodatek. Už vím, odkud má Ráďa Džon ty proevropské ambice. Proč? Protože: BRUSEL, BRUSEL, BRUSEL, BRUSEL... ()
Tak i Československo mělo svůj Klub rváčů! O to více mrzí, že u nás stále nikdo nemá koule na drsnou generační výpověď. V dnešní době už sice některé scény nepůsobí tak drsně, většina diváků už měla možnost vidět ve filmech mnohem větší prasárny, ale to nejdůležitější poselství je pořád zřejmé. Mě samozřejmě nejvíce bavily scény ve vlaku, působivé byly i rebelské souboje s rodiči. Už slabší byly výslechové pasáže, které se snažily ukázat hloupost a nerozvážnost mladých. Vsadím se, že tyto náznaky by byly použity, i kdyby se to natáčelo dnes. Bohužel. Pokud by měl někdo odvahu natočit film ukazující demenci nejen nonkonformistů, ale i konformistů, tak má předem zaručený můj obdiv. Ukazovat na druhé a tvrdit, že jsou špatní, je jednoduché. Přijmout fakt, že všechno, co tady děláme, byť s dobrými úmysly, vždy někoho nasere, dokáže málokdo. ()
Film už sice letos dosáhl věku největšího z tesařů, ale pořád to v sobě má. Myslím tím tu dokonale zachycenou atmosféru, líbila se mi i pěkná prorežimní anketa v ulicích, která mi trochu připomínala pečlivě připravenou hru na otázky a odpovědi v Aktualitách, ale nejvíc mě zaujalo, že je snímek i po těch třiatřiceti letech stále aktuální. Dneska dokonce možná víc než tehdy. A teď nemluvím o fotbalových "fanoušcích". Spíš o vztazích v rodinách a o "výchově". ()
Proč byla generace 80. let generací bez budoucnosti? Protože nic nemělo smysl, protože nebyla motivace o něco se snažit, protože všichni měli svý jistý (aneb po učňáku do fabriky), protože TO byl jediný způsob jak o sobě dát vědět... Celé sociologické studie by se daly napsat - anebo stačí posadit za psací stroj Radka Johna... ()
Na dobu a místo vzniku docela progresivní styl - že je film pojatý jako nechronologické polo-reportážní vyprávění je od ponormalizačního filmu příjemně překvapivé, a dokazuje to že Radek John měl za psacím strojem sakra velké koule (než se mu v záři politických reflektorů scvrkly do velikosti burských oříšků). Proč! tak od začátku táhne solidní dravostí, s jakou střídá řádění fotbalových kriplů ve vlaku, s jejich "afterparty" soudem a civilním životem v komunistické nádeničině. Ovšem jakmile toto střídání poloh skončí tempo filmu poněkud klesá a tak je poslední třetina trochu méně zajímavá, nicméně pořád až do konce se drží poměrně inteligentního přístupu v tom, že nestojí jen na obviňování samotných "fanoušků", ale hlavně komplexněji rozebírá prostředí ve kterém žijí a vyrůstají. Už proto patří film k tomu nejzajímavějšímu co u nás v době okupace vzniklo. 8/10 ()
Galerie (9)
Zajímavosti (42)
- Ladislav Jakim (obhajca) rozprával pri natáčaní veľmi potichu, preto musel režisér robiť v scénach súdneho pojednávania bližšie zábery. (Zdroj: instinkt.tyden.cz) (Raccoon.city)
- Natáčanie v reálnom prostredí bolo namáhavé. Do vlakového kupé sa muselo vtesnať dvanásť i viac výrastkov vrátane kameramana, preto ležal zvukár v batožinovom priestore a Karel Smyczek režíroval čiastočne na chodbičke. Stiesnené boli aj bytové priestory a skutočný výčap s rozmermi päť krát tri metre, tam všade bolo nutné napchať účinkujúcich i štáb s technikou. (Zdroj: instinkt.tyden.cz) (Raccoon.city)
- Scéna, ve které vlajkonoši vystrčí z vlaku průvodčí na půl těla, se skutečně v jedoucím vlaku natáčela. (hot_spot)
Reklama