![všechny plakáty](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w140/files/images/film/posters/000/008/8140_a2f092.jpg)
Režie:
Eugen Sokolovský ml.Scénář:
Jiří JilíkKamera:
Juraj FándliHudba:
Petr SkoumalHrají:
Michal Suchánek, Ján Sedal, Bronislav Poloczek, Josef Bláha, Karel Augusta, Lubor Tokoš, Kamil Koula, Tomáš Turek, Miroslava Součková, Gabriela Filippi (více)Obsahy(2)
Tento dětský příběh trochu připomíná počínání pejska a kočičky, když pekli dort - také ve filmu nalezneme všechny možné příměsi, ale výsledná chuť je hodně rozpačitá. Tvůrci kombinují historická dobrodružství ze 17. století s komedií o soudobých pionýrech, ochraně přírody a též hledání pokladu na starobylém hradu. Film se dostal do kin až v roce 1990, takže se zcela minul byť i s malým diváckým zájmem. Pro většinu diváků bude tudíž objevem. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (19)
Vzpomínám si jak jsem měl tenkrát tyhle filmy rád. Schéma vždy bylo podobné. Parta dětí (buď na prázdninách u babičky) nebo vesnických, vždy přišla náhodou na stopu nějakému zločinu. A protože by to dospělí pokazili, rozhodla se zločince chytit sama. Nakonec to však většinou bylo nad jejich síly a nastupovala VB... Tady je to přesně tak jak jsem popsal výše. Snad to bylo rokem 1989, ale VB zde zastupuje tu komediální (rozuměj tupou) stranu. Děti (pionýři) tak nakonec všechno zmáknou sami a vzávěru dokonce najdou poklad rytíře Miloty... No když už hrad, když už pionýři, když už děti a když už rytíř, tak raději Ať žijí duchové.... Dvě vázy. * * ()
Jde o průměrný televizní rodinný film, který má ale pro mě ledacos navíc. Především kouzelný humor (ač místy čerpá z osvědčených klišé nebo je vhodně paroduje) - líbil se mi především malý capart s vozíčkem, který celou dobu schraňuje prázdné plechovky, aby si pak na ně mohl ve vhodnou chvíli vystřelit. Mírné zlehčení stranických funkcionářů a jejich pojetí ochrany přírody. Příjemné byly i herecké výkony, např. Michal Suchánek. K tomu navíc tajemno starého hradu se starým kastelánem a svět klukovských dobrodružství a boje za dobrou věc... Škoda, že tento film poněkud "zapadl" a jsem vděčná jednomu ze zdejších uživatelů, že jsem ho díky němu mohla vidět. "Matko Přírodo, s námi nemusíš mít obavy o svou budoucnost!" Zajímavé komentáře: Tosim, zette, rakovnik. ()
K zhlédnutí pouze z nostalgických důvodů. 1) Film je zajímavý hereckým obsazením, příjemným prostředím hradu Buchlova i odpočinkovou prázdninovou atmosférou. Nic to však nemění na tom, že neměl co říci ani v době vzniku, ani dnes. 2) A tak si pamatuji nejvíc dobový účes 24letého Michala Suchánka a přiléhavé džíny Tomáše Cisárika. ()
Prázdniny a děti na středověkém hradě. Co z toho může vzniknout. Snímek začíná akční scénou z minulosti plný soubojů. Dozvíme se tak o osudu jednoho obyvatele hradu. A v tu ránu jsme v současnosti, kde se seznamujeme z dvěma chlapci, kteří se na základě legendy rozhodnou hledat poklad. Do toho se ale připlete zloděj vzácné keramiky a tak začne takřka detektivní hon po pachateli. Snímek vznikl na konci 80. let, takže se tvůrci nebáli udělat z příslušníků VB (Veřejná Bezpečnost) trochu naivy a vsunout do příběhu i, pro děckého diváka umírněné, akční scény. Snímku nechybí švih, humor, tajemno a typická letní nálada. Dnes je již pozapomenutý a je to škoda. Až na kýčovitý konec, kde chlapci onen poklad skutečně nakonec najdou, se jedná o jednoduchý a vcelku zajímavý děcký dobrodružný počin, který by klidně mohl zaujmout i dnes. ()
Na tento film, respektive pohádku, jsem se podíval ze dvou jednoduchých důvodů: kvůli nedávno zhlédnutému seriálu Návštěvníci, a též kvůli seriálové "mezipauze". Tj. kvůli poslední filmové (a vůbec celkově) roli Josefa Bláhy, jehož již tehdy pomalu oslabovala rakovina (na niž o pět let později po vydání filmu zemřel) a též kvůli čekání na vydání druhé části 3.série Zaklínače. Pokud bych měl toto dílo zhodnotit, asi následovně: Začátek filmu, kde se odehrává krvavá potyčka na hradě rytíře Miloty, mi připadá, v porovnání s dnešními efekty, trochu úsměvná. Na tehdejší dobu ale jistě musela zapůsobit nejen viditelně falešná krev a nemilosrdné probodnutí muže, přivlastnivšího si hrad sám pro sebe se svojí ženou, ale i useknutá hlava slepice (či něčeho na ten způsob). Následně se dočkáváme pár dosti tmavých a roztřesených scén, způsobených patrně nedostatečným rozpočtem, (či špatně dochovaným kotoučem s páskem) a poté již nastupuje (tehdejší) přítomnost. Na rozpadajícím se státním hradě (jehož jméno se ve snímku sice stále objevuje, ale ani po dvaceti minutách od zhlédnutí mi nevlezlo do paměti) si hrají dva kluci, vnuci dědy kastelána. Jejich sestra, právě plnoletá, vyhlíží návrat svého kluka, jehož se poté snaží v jejich vztahu dotlačit o trochu dál. Kluci zrovna čtou příběh o zabitém rytíři, a o ztraceném pokladu, jenž by jim (a dědovi) mohl pomoci k záchraně chátrající památky. K dobrodružství vedoucí přes egyptskou vázu a podivného muže Horáka (Josef Bláha) přispívá i mladá Zuzka, (jméno nevím jistě) součást pionýrského zájezdu, vydavšího se poblíž hradu založit tábor. Právě s jejich pomocí, a též i plno šťastných náhod, podaří se jistit, že Horák je profesorem zajímajícím se o starožitnictví, a skutečným pachatelem je na první pohled zdánlivě nevinný cestovatel, jemuž malý vesnický kluk několikrát uškodí (...) Film kombinuje minulost počátku sedmnáctého století s prvky komedie a propagace hradu Buchlov, a především snahu komunistického režimu poskytnout dětem a mládeži náležitý pohled na jejich pionýrské vrstevníky, s jejichž pomocí se čas od času mohou stát i zázraky. Poté také, jako obvykle, že dobro vítězí nad zlem, v moderní době i s příslušníky Veřejné bezpečnosti. A též, že láska v dětství se tvoří právě přes béžový obleček a červenou stužku (...). Nebýt blížící se Sametové revoluce, v jejímž stínu pohádka vznikala, a během níž se dostávala pohádka do postprodukce, aby následně vyšla až na konci dalšího roku, jistě by mohla v dospívající mládeži posílit socialistický duch. Takto ale přilákala pouze zaryté komunisty, a nostalgicky vzpomínající jedince. Z toho důvodu se následně nikde přímo neukázala, a nejenom kvůli slabé divácké základně, ale i pro svůj silně ideologický kontext, k němuž již dnes nikdo nechce vzhlížet, ani kvůli faktu "jedná se sice o rudou pohádku, ale pro její geniální provedení ji skousnu". Inu, kam se dostala ostatní díla i bez promyšlené taktiky Filmových laboratoří Barrandov, zde bohužel, i se zapřením všech sil, trochu klopýtli. I když ne příliš. 65 procent, celkem doporučuji! () (méně) (více)