Obsahy(1)
Imitátor odchází po svém výstupu do šatny a všude ho pronásleduje vidina Vlasty Buriana. Na každém představení diváci žádají, aby slavného komika předvedl. Imitátor se rozhodne vzít si raději dovolenou, ale ani tehdy nemá klid. (oficiální text distributora)
Recenze (25)
Vkusně a na úrovni zpracovaný střihový film s velmi volnou osnovou, který vyznívá jako opožděné poděkování národa, který vůči tomuto vynikajícímu komikovi zaujímal při všem obdivu krajně rozporuplný vztah (od Burianovy předčasné smrti k datu premiéry tohoto díla uplynuly téměř dva roky). Nezdá se, že by tímto filmem naše společnost vůči mrtvému velikánovi beze zbytku zapravila svůj dluh; od Vladimírem Justem prosazené Burianovy lidské i občanské rehabilitace uplynulo už až příliš mnoho let. ()
I dnes vzbuzuje mezi nejmladší diváckou generací jméno Vlasty Buriana zasloužený obdiv a úctu. Hvězda první velikosti, miláček publika a vynikající komik, ale i velký sportovec a dětinský ješita byl v době své největší slávy vynášen až na samý vrchol popularity, ze kterého byl po válce neprávem smeten komunistickými politruky. Ti Buriana ve vykonstruovaném procesu zbavili důstojnosti i možnosti veřejně vystupovat, aby jej nakonec po trapném sebepokání nechali putovat po dělnických zábavách. Starý nemocný komik nakonec zemřel vyčerpán poslední lednový den roku 1962. A již následující rok je rozhodnuto, že vznikne jakýsi pietní medailon věnovaný Burianovu geniálnímu umění. Na scénáři se tehdy spolupodílel významný filmový historik Myrtil Frída, což má ve výsledku nepochybně své klady. Propojení nejznámějších sekvencí ze slavných filmových veseloher osobou imitátora Jiřího Štuchala nebylo zrovna nejšťastnější, přesto výběr jednotlivých ukázek jakkoli nezklame. Skutečné rehabilitace se však Burianovi dostane až po pádu totalitního systému v roce 1994 zásluhou divadelního teoretika Vladimíra Justa a publicisty Ondřeje Suchého. Ti se pak v roce 2002 zaslouží i o to, aby Král komiků spolu se svou ženou Ninou odpočíval mezi velikány české kultury na pražském Vyšehradě. Paradox ovšem zůstane paradoxem a v tomto případě to platí bezezbytku. ()
Vlasta Burian za to nemůže. Každý z těch uváděných filmů bych si z fleku pustila celý. I jako střihový program to celkem šlo, v podstatě výběr nejslavnějších scén. Ale neskutečně mě s*ala postava imitátora v podání Jiřího Štuchala. Měla jsem co dělat, abych film po 10 minutách nevypla. Proto to nízké hodnocení. ()
Film obsahuje výborné scény ale i ty méně povedené (výborné naštěstí převažují - často ale pochopitelně zkrácené). Kdo komedie s Burianem zná, tak pro toho je tento střihový pořad celkem zbytečný. A kdo by snad Buriana zatím příliš neznal, tak pro toho doporučuji pustit si jednotlivé filmy samostatně. ()
Nejzajímavější je asi Liškova hudba přimíchaná do starých scén V.B. Celkově mi ve filmu chyběla myšlenka, co vlastně má koláž sdělit. Člověk si snad uvědomí jen zálibu V.B. v uniformách a v parodování rakouské aristokracie. Iritovalo mě zdůrazňování odstupu moderního imitátora od "prastarého" p. Buriana. Přitom Burianovy filmy byly v té době jen 20 - 25 let staré, tj. žádný pravěk. ()
Galerie (9)
Zajímavosti (1)
- Snímek obsahuje promíchané ukázky z Burianových filmů Tři vejce do skla (1937), Hrdina jedné noci (1935), Provdám svou ženu (1941), Lelíček ve službách Sherlocka Holmesa (1932), C. a K. polní maršálek (1930), Pobočník Jeho výsosti (1933), U snědeného krámu (1933), Když Burian prášil (1940), Hrdinný kapitán Korkorán (1934), Přednosta stanice (1941), Funebrák (1932) a U pokladny stál (1939). (charles3)
Reklama