Režie:
Jan SvěrákScénář:
Zdeněk SvěrákKamera:
Vladimír SmutnýHrají:
Ondřej Vetchý, Kryštof Hádek, Tara Fitzgerald, Charles Dance, Oldřich Kaiser, David Novotný, Linda Rybová, Jaromír Dulava, Lukáš Kantor, Radim Fiala (více)Obsahy(1)
Jan Svěrák vás ve válečném dramatu připoutá do kabiny stíhačky a přistane po stominutovém vzrušujícím letu. Vzhůru do tmavomodrého nebe startovali z anglických polních letišť českoslovenští váleční piloti, kteří chtěli svým dílem přispět k porážce fašistického Německa. Válečná léta nebyla pouze časem vzdušných soubojů. Byla i dobou pro lásku a kamarádství. Drama vojáků, jejichž boj válkou neskončil. (Magic Box)
(více)Videa (1)
Recenze (726)
Velmi chvályhodný je záměr pana scenáristy Zdeňka Svěráka vzdát hold našil letcům ve službách RAF. Naopak málo chvályhodné jsou vykalkulované zásahy do scenáře ze strany Jana Svěráka."Vrazím tam smutný oči Barči, to se bude Amíkům líbit. Trocha sentimentu taky neuškodí, voni si rádi pobrečej." Když Jan Svěrák přebíral Oscara za Kolju, slíbil, že tomu zlatýmu plešounovi přinese bratříčka. Určitě s tím hodně počítal, ale nestalo se tak. Po pravdě, za Tmavomodrý svět by si ho nezasloužil. Sice tomu věnoval pět let svýho života, nezměrné úsilí, ale milostná linie příběhu příliš hraje na city ("But I Want You!" - scéna v autě) a scény z komunistického lágru nejsou příliš přesvědčivé. Přes moje výhrady ale musím uznat, že za málo peněz sestrojil režisér hodně muziky. Je paradox, že se na poctu našim letcům nedostalo peněz v jejich rodné zemi, ale že to z drtivé většiny platila společnost ze země, proti které čeští letci bojovali. ()
Tak jako se do sebe zakusovalo RAF s Luftwaffe, tak ve scénáři citím podobné se do sebe zakusování Jana a Zdeňka Svěrákových. Ač je film na solidní 4 hvězdičky, přesto je tam jakási nevyrovnanost. Cítím tam krásný příběh lásky a zrady (ať už hlavních hrdinů, tak i nevděčného národa) , ale také tam cítím nutkavou potřebu ukázek bojových scén, vybuchujících vlaků atd... Z těch válečných záběrů a scén je cíti omezený rozpočet na každém kroku. Ať jsou to různé verze Spitfirů na letišti či základna jak po vymření, kde z anglického personálu zahlédnete max.10 lidí. Film si vzal jako jednu z předloh knihy legendárního našeho stíhače Františka Fajtla - Sestřelen a Boje a návraty. Měl jsem tu čest se o filmu s panem generálem Fajtlem na návštěvě u něj doma bavit a vyjádřil částečné zklamání nad finální verzí filmu. Čekal, že to bude spíše film o jeho útěku po nouzovém přistání v okupované Franciii. Velmi hodnotím vsuvky z komunistického lágru. Když jsem šel z kina, řada lidí říkala, to jsem vůbec netušil... Už jen za tuto osvětu si duo Zdeněk a Jan zaslouží pochvalu. Takovýchto poct našim hrdinům, k nimž se národ zachoval naprosto hanebně a odporně je málo. Jen houšť! Koho tato problematika zajímá, doporučuji shlédnout film Nebeští jezdci, který je o naší osádce bombardéru Wellington. ()
Doufám, že zjitřené emoce zhrzených už odvál čas a konečně si to můžeme říct - Tmavomodrý svět je průměrný film. Pro mě řadový snímek z armády tříhvězdičkových. To znamená, že všichni zůčastnění do toho dali vše, disciplinovaně naplnili očekávání formálních kvalit a není na místě se jim posmívat. Ale ani naopak. Když budeme hodnotit filmy podle toho, co chtěli tvůrci "dokázat", jakou měli "vizi" a co "zymýšleli", tak to tady rovnou můžeme zabalit, protože ČSFD ztratí smysl. Kouzlo filmu je přece právě v tom, co má navíc pro vás osobně. Ne jestli našemu sebevědomí udělá dobře, že scéna s výbuchem vlaku stála jako celý Kolja, že film je o "závažných věcech" (to ostatně nepopírám) a že je technicky dokonalý. V tom to není. 60 % ()
Svěrák junior je v Tmavomodrém světě jako doma naplno nám ukazuje proč ho mnozí (včetně mé osoby) považuji za nejlepšího českého režiséra. Jan nám předvádí umně natočené a sestříhané letecké (a letecky-soubojové) scény v krásných obrazech, která zcela nenásilně snoubí s námětem milostného trojúhelníku i všemi vedlejšími motivy. V každé scéně bez vyjímek je Jan schopen navodit adekvátní atmosféru a dostat do diváka dávku emocí. Co zamrzí je mírný pokles scénáristických kvalit Svěráka staršího. Vinou scénáře není Tmavomodrý svět zcela celistvým snímkem, ale řadou dílčích epizod navěšenou na chatrné kostřičce onoho milostného příběhu. Jenže, co naplat - dějově není Tmavomodrý svět nikterak výjimečně manipulativní a vykalkulovaný, nesnaží se atakovat Oscara, snaží se maximálně zapůsobit za diváka (a ta snaha je bohužel občas příliš znatelná), což se mu daří, protože kařdá z oněch epizod je z nějakého důvodu nezapomenutelná. A reklama? Z mého pohledu byla zcela adekvátní vzhledem k financím jež byly do filmu vloženy. Mnohé (většinou nepříliš kvalitní) české snímky jsou zadarmo nepřímo propagovány tunami novinových článků a nikdo se nad tím nepozastavuje. ()
Jan Svěrák natočil na české pomery mimoriadne náročný snímok, ktorého podstatnou súčasťou sú letecké bojové scény. Tie tvoria nie obyčajné pozadie, ale integrálnu súčasť inak skôr komornej milostnej drámy. Zo spolupráce otca a syna Svěrákových vzišlo opäť po všetkých stránkach noblesné filmové dielo, miešajúce inteligentný humor s tragickými dobovými udalosťami. Snímka je úprimnou poctou českým pilotom, tým padlým aj tým, ktorí prežili vojnové peklo a onedlho sa ocitli v pekle komunistických väzení či pracovných lágrov. Holt aspoň sa Češi dozvedeli, že bojovali na zlej strane - ako povedal Americký generál George S. Patton: Až doteraz sme bojovali na zlej strane. Miesto nacistov sme mali spoločne zničiť komunistický Sovietsky zväz. ()
Galerie (55)
Zajímavosti (104)
- Po uvedení tohoto filmu se Jan Svěrák rozhodl uspíšit jeho výdej na DVD, která v té době v Česku začínala prorážet. Zároveň s tím se angažoval o vydání filmů Obecná škola (1991), Kolja (1996), Jízda (1994) a Akumulátor 1 (1994). Později je vydal v rámci kolekce v distribuci Centra českého videa spadajícího pod Bontonfilm. Šlo o vůbec první českou DVD kolekci pouze s českými filmy. (mnaucz)
- Píseň „V širém poli studánečka“, kterou si nejprve ve filmu zpívá Jura Sysel (Radim Fiala) na podkladě gramofonové nahrávky a která posléze zazní na jeho pohřbu, není lidová, ale zlidovělá píseň. Napsal ji František Hřebačka alias Fanoš Mikulecký v roce 1936. Nahrána byla až v roce 1953 v podání Boženy Šebetovské a Jožky Severina a není tedy příliš pravděpodobné, že by ji piloti v zahraničí mohli znát. (Pedro72)
- V "obvyklých" filmech Zdeňka Svěráka lidé neumírají. V tomto by se bez toho příběh neobešel, což scenárista komentoval: "Nebyl by to pravdivý film. Přemýšlel jsem o tom, jak jsou válka a smrt u těch letců jiné než u ostatních vojáků. Pěšák je každý den v zákopech, válka je pro něj špinavá, stále stejná, hrozná. Ale tihle kluci měli na zemi whisky, pivo, klavír, ženské, Londýn. Na tehdejší poměry měli možná ještě lepší život než obyčejní civliisté. Ale pak na několik desítek minut, co jim v nádrži vystačil benzín, zažili peklo, smrt. Možná je to hroznější, protože si uvědomujete, o co všechno můžete přijít. O všechny ty holky dole, co vás milují. A vždycky se někdo z letu nevrátil. Pravděpodobnost nenávratu byla nemilosrdná. Své hrdiny jsem musel nechat umírat. Té pravdě jsem se nemohl nepodřídit." (NIRO)
Reklama